П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/10949/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук Костянтин Олександрович 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
13 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 Позивач звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
1.2 В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем всупереч чинному законодавству було відмовлено в перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки, а також обчислено розмір пенсії з її обмеженням максимальним розміром та застосуванням понижуючих коефіцієнтів. 
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію, обчислену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
2.2 16 квітня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачеві видано довідки № ХЛ59782 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2020 року, станом на 01 січня 2021 року, станом на 01 січня 2022 року та станом на 01 січня 2023 року.
2.3 14 липня 2025 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, у якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до оновлених довідок про розмір грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, виходячи із 90% від відповідних сум грошового забезпечення, а також без врахування понижуючих коефіцієнтів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1.
2.4 Проте листом від 17 липня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовило заявнику в перерахунку пенсії, оскільки пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, встановлено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитись перерахунок пенсії, призначеної згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на даний час не приймалося, тому підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача відсутні
2.5 Не погоджуючись із правомірністю дій пенсійного органу щодо обмеження пенсійної виплати максимальним розміром, позивач звернувся до суду з цим позовом.  
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20.11.2025 позовні вимоги задоволено частково.
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови в перерахунку з 01 лютого 2020 року, з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року та виплаті ОСОБА_1 пенсії відповідно до довідок про розмір грошового забезпечення №№ ХЛ59782, виданих ІНФОРМАЦІЯ_1 16 квітня 2025 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок з 01 лютого 2020 року, з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідок про розмір грошового забезпечення №№ ХЛ59782, виданих ІНФОРМАЦІЯ_1 16 квітня 2025 року, без обмеження максимальним розміром, виходячи із 90% від відповідних сум грошового забезпечення, врахувавши при цьому раніше виплачені суми пенсії;
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо застосування з 01 січня 2025 року понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 :
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2025 року без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", без обмеження пенсії максимальним розміром та врахувавши при цьому раніше виплачені суми.
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01 березня 2025 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01 березня 2025 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження пенсії максимальним розміром, врахувавши при цьому раніше виплачені суми.
- В іншій частині позовних вимог відмовлено.
3.2 Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має законне право на перерахунок пенсії на підставі оновлених довідок ТЦК від 16.04.2025 року, який повинен здійснюватися виходячи з основного розміру пенсії 90% від сум грошового забезпечення та без обмеження її максимальним розміром з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023. Крім того, суд дійшов висновку про протиправність застосування з 01.01.2025 до пенсії позивача обмеження максимальним розміром і коефіцієнтів до відповідних сум перевищення при перерахунку пенсії позивача відповідно до Постанови № 1. Водночас суд відмовив у частині вимог щодо окремого перерахунку індексації за Постановою КМУ № 209, оскільки в даному випадку спір стосується виключно обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
4.1 Відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
4.2 Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу. 
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
1.1 Абзацом третім преамбули Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) встановлено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
1.2 За змістом частин першої і третьої статті 11 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
1.3 Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
1.4 Відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, усі призначені пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
1.5 Доводи апелянта про те, що Уряд не ухвалював рішень про загальне підвищення грошового забезпечення, колегія суддів відхиляє, оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 було визнано нечинним пункт 6 Постанови КМУ № 103, що автоматично відновило дію пункту 4 Постанови КМУ № 704 у первинній редакції. 
1.6 Ця норма імперативно пов`язує розмір посадового окладу та окладу за військовим званням із розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. 
1.7 Оскільки Законами України «Про Державний бюджет України» на 2020, 2021, 2022 та 2023 роки цей показник щорічно зростав, відповідно підвищувався і розмір грошового забезпечення чинних військовослужбовців. 
1.8 Даний факт, у силу вимог статті 63 Закону № 2262-ХІІ, породив безумовне право колишніх військовослужбовців на перерахунок їхніх пенсій, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у зразковій справі № 160/8324/19.
1.9 З огляду на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 видав позивачу оновлені довідки № ХЛ59782 від 16.04.2025 із розрахунком грошового забезпечення станом на 1 січня відповідних років, у відповідача виник обов`язок провести перерахунок виплат позивача з першого числа місяця, наступного за місяцем виникнення права, тобто з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022 та 01.02.2023.
1.10 Відповідно до частини третьої статті 51 Закону № 2262-ХІІ, такий перерахунок, своєчасно не проведений з вини державних органів, здійснюється за минулий час без обмеження будь-яким строком.
1.11 При цьому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказаний перерахунок має бути проведений, виходячи з основного розміру пенсії 90% від сум грошового забезпечення, оскільки стаття 13 Закону № 2262-ХІІ регулює виключно питання призначення нових пенсій і не може застосовуватися для зменшення відсоткового розміру при перерахунку вже призначених виплат.
1.12 Крім того, цей розмір є преюдиційним та зафіксований чинним судовим рішенням між тими самими сторонами у справі № 120/15505/21-а. 
1.13 З цих же підстав законними є вимоги про здійснення перерахунку за минулі періоди без обмеження максимальним розміром, що повністю кореспондує судовому рішення у справі № 120/6925/22, яким аналогічні обмеження щодо позивача за попередні роки вже визнавалися протиправними.
1.14 Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо запровадження з 01.01.2025 понижуючих коефіцієнтів на підставі Постанови КМУ № 1 від 03.01.2025 та статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», колегія суддів керується принципом верховенства права та ієрархією нормативно-правових актів. 
1.15 Закон про Державний бюджет України не може вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, на чому неодноразово наголошував Конституційний Суд України, зокрема у рішенні від 28.08.2020 № 10-р/2020. 
1.16 Будь-яка зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, відповідно до частини третьої статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ, має здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього спеціального Закону, який жодних понижуючих коефіцієнтів не містить. 
1.17 Крім того, за змістом статей 8 та 46 Конституції України, право на соціальний захист є гарантованим, а його норми є нормами прямої дії. Стаття 64 Конституції України та Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 містять вичерпний перелік конституційних прав, які можуть бути тимчасово обмежені, і стаття 46 Конституції України до цього переліку не входить. 
1.18 Відтак, посилання апелянта на особливий період як на виправдання урізання виплат є безпідставними, а застосуванню підлягають саме норми спеціального Закону № 2262-ХІІ, а не норми закону про Держбюджет чи похідної від нього Постанови КМУ № 1.
1.19 Надаючи оцінку діям відповідача щодо обмеження виплати пенсії позивача у 10 прожиткових мінімумів з 01.03.2025 року після проведення планової індексації, колегія суддів зазначає, що обмеження максимального розміру військових пенсій було остаточно виведене з правового поля України. 
1.20 Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано неконституційними та скасовано положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, оклад яких обмежував пенсії особам, які захищають суверенітет і територіальну цілісність України. Надалі, Рішенням Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р(ІІ)/2022 було визнано неконституційними й приписи статті 2 Закону № 3668-VІ, які дублювали це обмеження щодо військових пенсій. 
1.21 Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин у 2025 році в законодавстві України не існує жодної чинної норми, яка б дозволяла обмежувати максимальний розмір пенсії, призначеної за Законом № 2262-ХІІ, а спроби відновлення скасованих обмежень суперечать принципу правової визначеності.
1.22 Суд першої інстанції також дійшов правильного висновку, відмовивши у задоволенні вимоги про зобов`язання ПФУ самостійно нарахувати індексацію за Постановою КМУ № 209 від 25.02.2025, оскільки матеріалами справи підтверджено, що пенсійний орган фактично здійснив це нарахування у березні 2025 року, піднявши розрахунковий підсумок виплат до 33531,84 грн. Порушення прав позивача полягало не у відмові від індексації, а виключно у подальшому протиправному обмеженні цієї проіндексованої суми максимальним розміром виплати. 
1.23 Таким чином, обраний судом першої інстанції спосіб захисту у вигляді визнання протиправним обмеження максимальним розміром та зобов`язання виплатити пенсію з 01.03.2025 у повному обсязі є повністю вичерпним, відновлює порушене право та виключає необхідність покладання на відповідача додаткових штучних зобов`язань. 
1.24 Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції повно встановив обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
2.3 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Сапальова Т.В. 	
3