САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Справа №206/1197/26
2-др/206/12/26
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2026 року  Самарський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючий суддя   Румянцев О.П.,
секретар судового засідання  Богатько Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро заяву представника позивача за позовною заявою за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про стягнення матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2026 року представник позивача ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» звернувся до Самарського районного суду міста Дніпра із заявою про ухвалення додаткового рішення в якій просить суд, ухвалити по справі 206/1197/26 додаткове рішення яким стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 34500,00 грн.
05 серпня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. На обґрунтування клопотання зазначено, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат у сумі 34500,00 грн. є завищеним, не відповідає критеріям реальності, необхідності та розумності, а також не співмірний зі складністю справи та фактичним обсягом виконаних адвокатом робіт. Заявник посилається на те, що у попередньому розрахунку судових витрат було зазначено суму 15000,00 грн., тоді як у заяві про ухвалення додаткового рішення заявлено 34500,00 грн. без належного обґрунтування такого збільшення. Крім того, зазначає, що дві відповіді на відзиви є ідентичними за змістом, вартість участі адвоката у судових засіданнях завищена, при цьому фактично відбулося два судові засідання замість трьох, а справа є малозначною та незначної складності. Також представник відповідача вказує, що акти виконаних робіт не містять відомостей про фактично витрачений адвокатом час на виконання процесуальних дій, а тому не підтверджують реальність і необхідність заявлених витрат. Просить заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу до 10000,00 грн., а в решті вимог відмовити.
В силу п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Згідно ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Враховуючи вимоги ЦПК України, суд вважає можливим розглянути заяву у відсутності учасників справи.
Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1, 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частини 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пункту 2 частини 2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові – на позивача.
Встановлено, що рішенням Самарського районного суду міста Дніпра від 20 липня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова компанія «УСГ» про стягнення матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 95205,94 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 78959,52 грн. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 8393,32 грн.
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
За змістом ч.1 п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у пункті 154 рішення від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.
У пункті 268 рішення від 23 січня 2014 року у справі «East / West Alliance Limited» проти України» за заявою № 19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що згідно з практикою Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача – Балковим Р.Л. надано суду: копію договору про надання правничої допомоги від 09.01.2026 року; копію додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги №БН від 09.01.2026 року; акт виконаних робіт №БН від 10.02.2026 року згідно якого загальна вартість виконаних робіт становить 7000,00 грн. (за складання позовної заяви); акт виконаних робіт №БН від 10.04.2026 року згідно якого загальна вартість виконаних робіт становить 14000,00 грн. (за складання відповіді на відзив відповідача); акт виконаних робіт №БН від 04.05.2026 року згідно якого загальна вартість виконаних робіт становить 4500,00 грн. (за участь в судовому засіданні 04.05.2026 року); акт виконаних робіт №БН від 18.06.2026 року згідно якого загальна вартість виконаних робіт становить 4500,00 грн. (за участь в судовому засіданні 18.06.2026 року); акт виконаних робіт №БН від 20.07.2026 року згідно якого загальна вартість виконаних робіт становить 4500,00 грн. (за участь в судовому засіданні 20.07.2026 року). 
Дослідивши подані сторонами докази та доводи учасників справи, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 34500,00 грн. не є співмірним зі складністю справи, обсягом фактично виконаної адвокатом роботи та є завищеним.
Суд враховує, що справа є малозначною та не відзначалася підвищеною складністю. Із наданих актів виконаних робіт вбачається, що до складу заявлених витрат включено вартість складання позовної заяви, відповіді на відзив та участі адвоката у трьох судових засіданнях. Разом із тим заявлений розмір витрат не відповідає характеру виконаних процесуальних дій, а вартість окремих послуг є явно завищеною з огляду на складність спору, обсяг підготовлених процесуальних документів та тривалість розгляду справи.
За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 20000,00 грн., оскільки саме такий розмір є розумним, співмірним зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та відповідає принципу справедливого розподілу судових витрат.
Витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню із ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова компанія «УСГ» у рівних частках, тобто по 10000,00 грн. з кожного відповідача.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.59 Конституції України, ст.10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст.ст. 133, 134, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 270, 272, 273 ЦПК України, суд – 

ВИРІШИВ:

Стягнути в рівних частках із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (м. Київ, вул. Федорова Івана, буд.32А, ЄДРПОУ 30859524) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя          О.П.Румянцев