ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 

справа № 753/15804/26
провадження № 3/753/4775/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2026 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Шаповалова К.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -
В С Т А Н О В И В:
22 липня 2026 до Дарницького районного суду міста Києва з Управління патрульної поліції міста Києва надійшли протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями, 122-4, 124 КУпАП.
Відповідно до протоколів автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 22 липня 2026 року адміністративні матеріали передані судді Шаповаловій К.В. 
Згідно із частиною другою статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Враховуючи приписи вказаної норми КУпАП суд вважає за необхідне об`єднати адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 в одне провадження та присвоїти йому номер 753/15804/26.
Під час розгляду адміністративних матеріалів встановлено, що відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 720061 від 15 липня 2026 року, 03 липня 2026 року о 11:32 год. в м. Києві по вул. Харківське шосе, 170, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , виконуючи маневр з паркування та рухаючись заднім ходом, не дотримуючись безпечного інтервалу, не переконався у безпечності маневру, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті чого автомобіль «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 10.9, 13.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. 
Також, до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 720061 від 15 липня 2026 року, складений відносно ОСОБА_1 , зі змісту якого слідує, що 03 липня 2026 року о 11:32 год. в м. Києві по вул. Харківське шосе, 170, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце ДТП, тобто допустив порушення пункту 2.10 (а) ПДР, та вичинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП.
У судових засіданнях ОСОБА_1 заперечував вину у скоєнні ним дорожньо-транспортної пригоди та залишенні місця ДТП. Зауважив, що на його автомобілі відсутні будь-які пошкодження, які б вказували на те, що авто зачепило інший автомобіль. Він паркувався поряд з іншими автомобілями, зрозумів, що не зможе запаркуватись, бо мало місця та поїхав паркуватись в іншому місці.
Водій автомобіля «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_3 - ОСОБА_2 , зазначила, що вона припаркувала свій автомобіль на паркувальному майданчику, будь-яких пошкоджень на ньому не було, а коли повернулась, то побачила пошкодження злівого боку та записку, де було зазначено, що є свідок ДТП та у свідка є фото, вона зв`язалась за вказаним номером телефону та отримала інформацію та про те, яка саме машина пошкодила її автомобіль.
З пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що він їхав на своєму автомобілі та хотів припаркувати його біля автомобіля потерпілої, проте зрозумів, що там мало місця та він туди "не влізе", тому припаркував машину в іншому місті та пішов у справах. Коли повертася до своєї машину, почув скрежіт та побачив, що автомобіль «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 також намагався припаркуватись біля автомобіля «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_3 та при здійсненні цього маневру зачепив автомобіль потерпілої. Побачивши, що автомобіль «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 збирається поїхати, він його сфотографував та написав записку для водія автомобіля «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_3 , а також сфотографував пошкодження на автомобілі потерпілої. Зазначив, що коли він намагався запаркуватись біля цього автомобіля, то бачив, що на ньому не було пошкоджень. 
Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих в суді пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо її ролі в їх настанні, аргументів потерпілого, та показань свідка, керуючись законом і правосвідомістю, доходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог пункту 10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Відповідно до пункту 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП підтверджується зібраними та дослідженими у справі доказами, зокрема:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідає вимогам статті 256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;
- протоколом огляду транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 ; фото, долучені до матеріалів справи;
- поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої та свідка.
Аналізуючи зазначені докази, враховуючи характер отриманих автомобілями пошкоджень, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні вимог пунктів 10.9, 13.1 ПДР доведена належними та допустимими доказами у справі.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
За таких обставин, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, тобто порушення учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.
Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбачено статтею 122-4 КУпАП, суд зазначає наступне.
Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Пунктом 2.10 (а) ПДР встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений статтею 122-4 КУпАП.
Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення має забезпечувати повне, всебічне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
За умовами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом із тим, для кваліфікації діяння за статтею 122-4 КУпАП необхідним, зокрема, є встановлення порушення, саме залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.
З урахуванням того, що під спрямованістю умислу розуміється мобілізація інтелектуальна - вольових зусиль винного на вчинення діяння, що посягає на конкретний об`єкт, здійснюється обраним особою способом та заподіює конкретні наслідки.
При цьому, для кваліфікації діяння безпосереднє і вкрай важливе значення має встановлення виду умислу за ступенем конкретизації в свідомості суб`єкта злочину передбачення можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, до яких відносять визначений, альтернативний і невизначений умисел, оскільки вчинене може бути кваліфіковане за статтею 122-4 указаного Кодексу лише за умови встановлення прямого визначеного умислу, де особа має конкретне, точне уявлення про індивідуально визначений результат свого діяння, передбачає можливість (неминучість) настання конкретних суспільно небезпечних наслідків.
На відміну від нього за альтернативного або невизначеного умислу свідомість винного охоплює можливість настання двох або більше конкретно визначених наслідків (альтернативний) або широкого спектру негативних наслідків у межах одного виду шкоди чи різних її видів, що, хоча і охоплюються передбаченням винного, але індивідуально не визначені в його свідомості (невизначений).
У той час, як адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності (див. постанову ВС від 25 травня 2021 року у справі № 383/1120/16-а (2-а/383/4/17).
Враховуючи пояснення ОСОБА_1 , з урахуванням пояснень потерпілої та свідка, даних щодо умислу ОСОБА_1 на залишення місця пригоди, до якого він був причетний, матеріали справи не містять, і в судовому засіданні таких не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, тому провадження за статтею 122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, ступінь вини, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.
Також, враховуючи вимоги статті 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1224, 124, 251, 252, 268, 283-285 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
об`єднати адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 № 753/15804/26 за статтею 122-4 КУпАП та № 753/15805/26 за статтею 124 КУпАП в одне провадження та присвоїти йому номер 753/15804/26.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850, 00 грн.
Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 122-4 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 665,60 грн.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду.
Штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.
Роз`яснити  ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку статті 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Суддя К.В. Шаповалова