Справа № 462/9348/25 

ПОСТАНОВА
Іменем України

02 вересня 2026 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
з участю прокурора ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові клопотання представника ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, 

в с т а н о в и в:
Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 1 грудня 2025 року звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.255; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358, ч.2 ст.366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.5 ч.1 ст. 49 КК України. Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.255; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358, ч.2 ст.366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.5 ч.1 ст. 49 КК України. Звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358, ч.2 ст.366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.5 ч.1 ст. 49 КК України. Звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.5 ч.1 ст. 49 КК України. Звільнено ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.5 ч.1 ст. 49 КК України. Звільнено ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.5 ч.1 ст. 49 КК України. Звільнено ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.5 ч.1 ст. 49 КК України. Звільнено ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.5 ч.1 ст. 49 КК України. Звільнено ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.5 ч.1 ст. 49 КК України. Звільнено ОСОБА_15 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.5 ч.1 ст. 49 КК України. Звільнено ОСОБА_16 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.5 ч.1 ст. 49 КК України. Звільнено ОСОБА_17 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.5 ч.1 ст. 49 КК України. Провадження по кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358, ч.2 ст.366 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358, ч.2 ст.366 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358, ч.2 ст.366 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358 КК, ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК, ОСОБА_16 у вчиненні злочинів ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК України - закрито.
На адресу суду представник ОСОБА_4 – адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про скасування арешту майна, у якому просить скасувати арешт на все належне ОСОБА_4 майно, накладений за реєстраційним номером обтяження 10954249, який зареєстрований 17.03.2011 (підстава обтяження: кримінальна справа 141-3097, 17.03.2009 ГУМВСУ у Львівській області, начальник відділу СУ ОСОБА_18 ; обтяжував ГУМВС України у Львівській області, код 08592247 Львівська область, м.Львів, Генерала Григоренка,3; заявник СУ ГУМВС України у Львівській області).
У судове засідання представник заявниці не з`явився, однак просив розглядати клопотання про скасування арешту з майна без його та заявниці участі.
Прокурор не заперечував проти клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту з майна.
Дослідивши доводи клопотання та долученні матеріали, вислухавши думку сторін, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 174 КПК України внормовані питання щодо скасування арешту майна. Так, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Судом встановлено, що постановою начальника ВСУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_18 (в рамках кримінальної справи №141-3097) накладено арешт на майно, зареєстроване на ОСОБА_4 , де б таке не знаходилось. ОСОБА_4 не була учасником даної кримінальної справи.
Згідно з відомостями у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, що містяться в наданій заявником інформаційній довідці від 08.04.2024 №373339638, наявний запис про арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 10954249, що зареєстровано 17.03.2011 16:59:02 за № 10954249 реєстратором: Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 79035, Львівська обл., м. Львів, вул. Зелена, 149-ю, (032) 232-72-82; підстава обтяження: кримінальна справа, 141-3097, 17.03.2009, ГУМВСУ у Львівській області, начальник відділу СУ ОСОБА_18 ; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власник: ОСОБА_4 .
Як вбачається з відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, арешт накладено на підставі постанови начальника ВСУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_18 в рамках кримінальної справи №141-3097, 17.03.2009, під час дії КПК України в редакції 1960 року.
Порядок щодо скасування арешту на майно у кримінальному провадженні, відповідно КПК України 1960 року, визначено таким чином - на підставі постанови слідчого в порядку частини шостої 126 КПК України 1960 року, або судом під час попереднього судового засідання в порядку статті 253 КПК України (1960 року), під час ухвалення вироку в порядку статті 324 КПК України 1960 року, або судом в порядку виконання вироку в порядку статей 409, 411 КПК України 1960 року.
Згідно зі статтею 126 КПК України (1960 року), забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б це майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Згідно з пунктами 7 та 8 частини першої статті 324 КПК України (1960 року), постановляючи вирок, суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, на чию користь та в якому розмірі, і чи підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні потерпілому, а також кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на його стаціонарне лікування, якщо цивільний позов не був заявлений; що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.
У порядку, передбаченому статтею 411 КПК України (1960 року), суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироку, зокрема щодо виконання вироку у частині цивільного позову чи конфіскації майна.
Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.
Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикції суду за вимогами про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами кримінального судочинства та зазначала про таке.
Спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за правилами КПК України 1960 року та завершено у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18)) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19)). Залежно від суб`єктного складу учасників такого спору його потрібно розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.
Якщо арешт накладений на майно особи, щодо якої за КПК України 1960 року була порушена кримінальна справа, але надалі постанову про порушення кримінальної справи за тим же процесуальним законом суд скасував, не вирішивши питання про зняття зазначеного арешту, спір про звільнення цього майна з-під арешту слід розглядати за правилами цивільного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у №766/21865/17).
Якщо арешт накладений на майно особи під час досудового розслідування за правилами КПК України 1960 року, ця особа була засуджена, і вирок не виконаний, однак до її засудження інша особа на підставі судового рішення стала власником відповідного майна, то вирішення питання щодо зняття такого арешту здійснюється за правилами кримінального судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 569/4374/16-ц).
У постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19) Велика Палата Верховного Суду конкретизувала наведені висновки щодо юрисдикції спорів та зазначила, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, потрібно розглядати за правилами цивільного судочинства. Питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та не скасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу (пункти 51, 52).
Таким чином, арешт мацна, про зняття якого просить заявник, був накладений 17.03.2011 за правилами КПК України 1960 року та не знятий за цим Кодексом. Діючий КПК України від 13.04.2012 набрав чинності 19.11.2012.
Зважаючи на те, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, потрібно розглядати за правилами цивільного судочинства, суд також не вбачає передбачених законом підстав для задоволення клопотання представника ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 та приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про скасування арешту майна необхідно відмовити.
Разом з тим, суд вважає необхідним роз`яснити заявнику, що вирішення питання про зняття арешту з майна слід вирішувати належному власнику чи володільцю майна в порядку цивільного судочинства, шляхом пред`явлення позову до суду за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (ст. 30 ч.2 ЦПК України).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 172 КПК України, ст. 411 КПК України (в редакції 1960 року), суд, -
постановив: 
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на все належне ОСОБА_4 майно, накладений за реєстраційним номером обтяження 10954249, який зареєстрований 17.03.2011 (підстава обтяження: кримінальна справа 141-3097, 17.03.2009 ГУМВСУ у Львівській області, начальник відділу СУ ОСОБА_18 ; обтяжував ГУМВС України у Львівській області, код 08592247 Львівська область, м.Львів, Генерала Григоренка,3; заявник СУ ГУМВС України у Львівській області) - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: