Справа № 481/960/26 
Провадж.№ 2/481/766/2026
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
25.08.2026 Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Вжещ С.І.,
при секретарі Юхименко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новобузького районного споживчого товариства про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення дійсним,
В С Т А Н О В И Л А:
15.07.2026 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Новобузького районного споживчого товариства, у якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 217351 магазину «Меблі», що розташований по АДРЕСА_1 , укладений 29 травня 2003 року між ним ( ОСОБА_1 ) та Новобузьким районним споживчим товариством (код ЄДРПОУ 01760090) на Українській Товарній Біржі.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 29.05.2003 року між ним та довіреною особою Новобузького районного споживчого товариства було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 709,5 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 та вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований на Українській товарній Біржі за реєстраційним номером 217351. В подальшому даний договір був зареєстрований в реєстровій книзі за №1 та зареєстрований у Новобузькій філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 09.06.2003 за № 106 року. Фактично укладений правочин між сторонами по договору повністю було виконано. Продавцем звільнено об`єкт та передано йому ( ОСОБА_1 ). З моменту укладення договору купівлі-продажу і до теперішнього часу ні заперечень, ні зауважень жодна із сторін договору не заявляла. Він використовує даний об`єкт за його цільовим призначенням з моменту його придбання та утримує в належному для використання стані. Визнання договору дійсним йому необхідно для проведення державної реєстрації нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав. 
За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2026 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І
Ухвалою судді від 17.07.2026 відкрито провадження в справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 04.08.2026 року о 09:10 годині.
Ухвалою суду від 04.08.2026 на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України, судовий розгляд по справі відкладено до 25.08.2026 о 09:30 годині.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Також просив справу слухати без його участі.
Представник відповідача Новобузького районного споживчого товариства в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив справу слухати без участі представника відповідача.
Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.
Дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.
Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 29.05.2003 року, зареєстрованого Українською товарною Біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №217351 від 29.05.2003 року, Новобузьке районне споживче товариство в особі Волкожи Катерини Павлівни як власник об`єкту нерухомості, а саме нежитлової будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 709,5 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 , продала покупцю ОСОБА_1 , належне Новобузькому районному споживчому товариству на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Новобузької міської ради згідно рішення № 107 від 02.10.1996 та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, видане Новобузькою філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 14.03.2003 за № 160773, нерухоме майно і сторони підписали зазначений договір (а.с. 8).
В силу ст. 227 ЦК України в редакції Закону 1963 року (що діяла на момент укладення сторонами договору) договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції Закону 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.
Договір купівлі-продажу нерухомого майна за №217351 від 29.05.2003 року, про визнання якого дійсним заявлено позивачем ОСОБА_1 , не був нотаріально посвідчений, але відповідно до чинного законодавства, на момент укладення угоди він підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. Про те, що вказаний договір потребує нотаріального посвідчення або визнання його дійсним, як видно з доводів позивача, йому стало відомо лише у березні 2026 року після звернення до державного реєстратора прав на нерухоме майно, коли він мав наміри зареєструвати своє право власності за вказаним майном. 
Укладений між продавцем Новобузьким районним споживчим товариством в особі ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 договір купівлі-продажу нерухомого майна не містить в собі протизаконних умов. В угоді зазначено предмет продажу, його характеристика, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу.
Сторонами за договором було досягнуто згоди з істотних умов угоди, яка повністю була виконана, як покупцем (сплатив продавцю обумовлену між ними суму грошових коштів у розмірі 90000 грн., використовує даний об`єкт за його цільовим призначенням з моменту його придбання та утримує в належному для використання стані з 2003 року), так і продавцем (отримало обумовлену суму грошових коштів та передало даний об`єкт покупцю у власність).
ОСОБА_1 на виконання п.11 біржової угоди, 09.06.2003 зареєстрував своє право власності в Новобузькій філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №735343 від 09.06.2003 (а.с. 9).
Судом встановлено, що будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні, однак договір не був посвідчений нотаріально в зв`язку із неправильним тлумаченням на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст. 227 ЦК УРСР 1963 р.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Згідно ст. 16 ЦК України 2003 р. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Доводи позивача, свідчать про досягнення між сторонами за угодою всіх істотних умов, що притаманні для договору купівлі-продажу, та його виконання сторонами, спрямоване на реальне настання юридичних наслідків для сторін за відповідною угодою.
Відтак, зазначені обставини свідчать про наявність підстав, згідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК України, в редакції Закону 1963 року, для визнання такої угоди дійсною.
Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України визнання відповідачем позову, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Таким чином, суд приходе до переконання, що визнання відповідачем пред`явленого до нього позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна є такими, що ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.
Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, останній не заявляв, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.
Керуючись ст. 206, 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до Новобузького районного споживчого товариства про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення дійсним, задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 217351 магазину «Меблі», що розташований по АДРЕСА_1 , укладений 29 травня 2003 року між ОСОБА_1 та Новобузьким районним споживчим товариством (код ЄДРПОУ 01760090) на Українській Товарній Біржі.
Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано .
У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: Новобузьке районне споживче товариство, адреса: Миколаївська область, Баштанський район, м. Новий Буг, вул. Захисників України, 12, код ЄДРПОУ 01760090.
Повний текст рішення виготовлений 26.08.2026 року.

Суддя С.І. Вжещ