ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 09 липня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/6413/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо неврахування ОСОБА_1 додаткової вислуги років за період проходження служби з 10.05.2022 року по 04.11.2022 р. за контрактом в Добровольчому формуванні територіальної громади № 2 Кременчуцької територіальної громади з 10.05.2022 р. по 04.11.2022 р. та перерахунку пенсії в цілому;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області врахувати ОСОБА_1 додаткову вислугу років (00 років, 05 місяців, 24 дні) за період проходження служби з 10.05.2022 року по 04.11.2022 р. за контрактом в Добровольчому формуванні територіальної громади № 2 Кременчуцької територіальної громади, зарахувавши її до загальної вислуги років в ОВС з 15.05.2025 року, а також здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 80% грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ він проходив службу за контрактом добровольця добровольчого формування територіальної громади у період з 10.05.2022 по 04.11.2022. На його думку, відповідно до частин третьої та четвертої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» цей період підлягає зарахуванню як додаткова вислуга років, що дає право на збільшення надбавки за вислугу років та перерахунок пенсії.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
16.06.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив у їх задоволенні відмовити в повному обсязі. Вказував на те, що згідно статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення зі служби. Пенсіонерам із числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття за контрактом на військову службу чи службу цивільного захисту, в тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсії не припиняється. Після звільнення із служби таких осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття за контрактом на військову службу чи службу цивільного захисту, в тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде меншим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.
Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 проходив службу в ОВС та наказом УМВС України в Полтавській області від 29.10.2008 №250о/с "По особовому складу" був звільнений зі служби за пунктом "а" статті 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за у відставку за віком).
Позивач є пенсіонером МВС, з 01.11.2008 отримує пенсію по інвалідності у відповідності до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та перебуває на обліку у ГУПФ України в Полтавській області. 
10.05.2022 р. між Командиром добровольчого формування Кременчуцької територіальної громади № 2 ОСОБА_2 з одного боку та позивачем з іншого боку, укладено контракт добровольця територіальної оборони.
Відповідно до пункту 16 Контракту чинність контракту припинено 04.11.2022 у зв`язку з розформуванням ДФГР підстава наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2022 № 330.
26.03.2026 позивач звернувся до ГУПФУ в Полтавській області із заявою про перерахунок надбавки за стаж служби із 45% до 50% від суми посадового окладу та окладу за спеціальним званням з урахуванням додаткової вислуги за контрактом ДФТГ №2 Кременчуцької територіальної громади 00рокув 05 місяців 24 дні. 
Листом від 30.04.2026 №1600-0307-8/36157 ГУПФУ в Полтавській області відмовило позивачу у проведенні такого перерахунку пенсії за вислугу років посилаючись на те, що згідно статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення зі служби. Відтак, заявнику необхідно звернутися з до уповноваженого органу, де він проходе службу. 
Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. 
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ та військовослужбовців, є зокрема Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262).
Відповідно до частин 3, 4 статті 2 Закону №2262 пенсіонерам із числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття за контрактом на військову службу чи службу цивільного захисту, в тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби таких осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде меншим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.
Зазначений у частині третій цієї статті порядок збереження, нарахування та виплати пенсій поширюється на пенсіонерів з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, прийнятих на службу на посади поліцейських до підрозділів поліції особливого призначення.
Згідно з частинами 1, 2 статті 63 Закону №2262 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців (частина друга статті 51 Закону №2262). 
Наведені положення статті 63 Закону №2262-ХІІ свідчать, що перерахунок раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, які містяться у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонером. При цьому зазначена норма не покладає на орган Пенсійного фонду України обов`язку самостійно визначати складові грошового забезпечення, обчислювати вислугу років чи витребовувати документи, оформлення яких відповідно до законодавства належить до компетенції уповноваженого державного органу. 
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює також Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. № 3-1(далі - Порядок № 3-1).
Із наведеного Порядку вбачається, що підставою для здійснення перерахунку пенсії є належним чином оформлені документи, подані пенсіонером, у тому числі довідка про розмір грошового забезпечення, видана уповноваженим органом, якщо саме така довідка необхідна для визначення нового розміру пенсії.
Судом установлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, однак до заяви не було додано довідки уповноваженого органу про розмір грошового забезпечення після завершення проходження служби за контрактом, яка є необхідною для визначення розміру пенсії та здійснення її перерахунку.
Матеріали справи не містять доказів того, що така довідка була складена, видана уповноваженим органом або подана до органу Пенсійного фонду України.
Посилання позивача на положення частин третьої та четвертої статті 2 Закону №2262-ХІІ саме по собі не підтверджує виникнення у відповідача обов`язку здійснити перерахунок пенсії.
Зазначені норми визначають право окремої категорії пенсіонерів на врахування додаткової вислуги років після звільнення зі служби, однак реалізація такого права здійснюється у порядку, встановленому Законом №2262-ХІІ та підзаконними нормативними актами, зокрема на підставі документів, оформлених компетентними органами. 
Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262 пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше. 
Згідно з пунктом "а" статті 13 Закону №2262 пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах - особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони, Державному бюро розслідувань та звільненим зі служби у Національному антикорупційному бюро України за віком чи через хворобу, звільненим зі служби в органах та підрозділах цивільного захисту за віком чи за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Судом встановлено, що позивачу з 01.11.2008 призначено та виплачується пенсія по інвалідності як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 80 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.
Відповідно до підпункту «а» частини першої статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії по інвалідності військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються у таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни I групи — 100 відсотків, II групи — 80 відсотків, III групи — 60 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.
Отже, розмір призначеної позивачу пенсії визначений положеннями статті 21 Закону № 2262-ХІІ та залежить від встановленої групи інвалідності, а не від тривалості вислуги років.
При цьому судом встановлено, що позивач не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
За таких обставин суд доходить висновку, що відповідач діяв у межах наданих законом повноважень та у спосіб, визначений законом, а права позивача діями чи бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не порушені.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
У силу частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
З урахуванням наведеного суд зауважує, що право на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.
Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 72-77, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ЄДРПОУ 13967927) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	А.О. Чеснокова