Справа № 462/2283/26    Головуючий у 1 інстанції: Пилип`юк Г.М. 
Провадження № 33/811/1057/26    Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 20 травня 2026 року,
з участю правопорушника – ОСОБА_1 ,
захисника правопорушника – адвоката Луки Т.М.

в с т а н о в и в:

цією постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 665,60 гривень судового збору в дохід держави.
Згідно з постановою судді,  ОСОБА_1 09 березня 2026 року о 10 год. 00 хв. на пл. Двірцевій, 1 у м. Львові, на автомобілі марки «Renault», н.з. НОМЕР_1 , здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення без державної реєстрації, як суб`єкт господарювання, та ліцензії, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.
В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що 09 березня 2026 року він нібито здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів. Зазначає, що він не є таксистом, не співпрацює з жодними комерційними службами як водій, не мав на меті отримання регулярного прибутку. Стверджує, що у вказаний день здійснював виключно приватну поїздку, а саме: на прохання знайомого погодився підвези до залізничного вокзалу (пл. Двірцева) його товаришку. Зауважує, що ця дія мала одноразовий, побутовий характер допомоги, що повністю виключає ознаки «господарської діяльності».
Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 20 травня 2026 року; оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі стосовно нього за ч.1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та виступ його захисника – адвоката Луки Т.М. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Ст. 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення, який відповідно до вимог ст. 251 КУпАП є джерелом доказів у справі.
Згідно ст. 278 КУпАП при підготовці до розгляду справи суддя повинен перевірити правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Ч.1 ст. 164 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема за провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.
Ст. 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, у протоколі зазначаються: дата та місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків та потерпілих, якщо вони є та інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Так, в протоколі про адміністративне правопорушення № 000926 від 9 березня 2026 року зазначено, що  ОСОБА_1 на автомобілі марки «Renault», н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів, як таксі, без реєстрації, як суб`єкт господарювання, та ліцензії, чим порушив вимоги ст. 34, 39 «Про автомобільний транспорт»,однак у такому не зазначено точних обставин вчинення адміністративного правопорушення, яким чином він здійснював господарську діяльність, де, кому та коли надавав послуги з перевезення. Також, відсутні відомості про самостійність, регулярність та тривалість такої діяльності, отримання від неї прибутку, відсутні пояснення понятих та очевидців з приводу здійснення ним господарської діяльності. Отже, із змісту протоколу вбачається, що суть адміністративного правопорушення, вчинення якого ставиться у вину ОСОБА_1 не розкрита відповідно до диспозиції ч.1 ст. 164 КУпАП. 
Відтак, невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП залишилась поза увагою суду першої інстанції.
Крім цього, наявна в матеріалах справи фотосвітлина автомобіля «Renault», н.з. НОМЕР_1 ,також жодним чином не доводить, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність з перевезення. 
Апеляційний суд вважає, що приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення та накладення стягнення на ОСОБА_1 місцевий суд допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суть, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав на них.
Згідно положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що суддя місцевого суду не дотрималася зазначених вимог закону та, не усунувши процесуально вищевказані недоліки, не могла встановити фактичні обставини справи та постановити законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до вимог п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі – закриттю.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, –
п о с т а н о в и в:
поновити правопорушнику ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Залізничного районного суду м.Львова від 20 травня 2026 року.
Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 - задоволити, а постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 20 травня 2026 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень – скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Галапац І.І.