ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3158/26 Справа № 205/9208/25 | | Суддя у 1-й інстанції - Терещенко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів: Красвітної Т.П., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №205/9208/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 03 грудня 2025 року, ухвалене у складі судді Терещенко Т.П.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» звернувся до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» посилається на те, що 27 квітня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» та відповідач уклали кредитний договір № 00-9743557 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора. 
21 жовтня 2024 року між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, і відповідно до реєстру боржників за договором факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 27172 грн. 
Вказує, що під час укладення кредитного договору сторонами було узгоджено всі істотні умови, зокрема розмір кредиту в сумі 10000 грн. і сплата позичальником комісії в розмірі 1 000 грн., валюту надання, строк дії договору та порядок кредитування, а погодження умов і підписання кредитного договору відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора, як засобу електронного підпису, свідчить про її належне та добровільне волевиявлення на укладення електронного правочину. 
Однак, відповідач належним чином не виконала свого зобов`язання щодо повернення коштів, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі - 27172 грн., яка складається з: 11000 грн. - заборгованість за кредитом; 11 172 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом; 5000 грн. - штрафні санкції згідно з умов договору. 
Зазначає, що позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить: 22 172 грн., що складається: 11000 грн. - заборгованість за кредитом; 11172 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. 
У зв`язку з чим просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором №00-9743557 від 27 квітня 2024 року в розмірі 22172 грн., яка складається з: 11000 грн. - заборгованості за тілом та 11172 грн. - заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422,40 грн. і витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 

Рішенням Новокодацького районного суду міста Дніпра від 03 грудня 2025 року позов ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №00-9743557 від 27 квітня 2024 року в розмірі 22172 грн., з яких заборгованість: за тілом - 11000 грн.; за відсотками - 11172 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржене рішення є необґрунтованим, не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вона не брала ніяких кредитів у ТОВ «ФК «ЕЙС», ніяких договорів з ТОВ «ФК «ЕЙС» не укладала. 26 квітня 2024 року в неї було викрадено її мобільний телефон зазначений у позові та із вказаного факту вона подала заяву до поліції. 02 травня 2024 року її заява про злочин внесена до ЄРДР за №12024041690000624. За вказаним фактом було відкрито справу №205/13130/24 (1-кп/205/1074/24) за крадіжку її телефону було звинувачено і засуджено ОСОБА_2 . 
Вказує, що в її телефоні було скопійовано її паспорт та ідентифікаційний код. Злочинці набрали кредитів у мікрофінансових установах та банках через електронну пошту. Вона з цього приводу звернулась до поліції та її заяву було внесено до ЄРДР за №12024041690001284 від 25 вересня 2024 року. 
Посилається на те, що вона до ТОВ «ФК «ЕЙС» з метою отримання кредиту не зверталась і ніякі кошти не отримувала, та про існування кредитного договору їй нічого не було відомо, а матеріалами справи №205/13130/24 підтверджується, що на час укладення кредитного договору між нею та ТОВ «ФК «ЕЙС» у неї не було в наявності її мобільного телефону, оскільки він був викрадений ОСОБА_2 .
Зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою вирок суду у кримінальній справі №205/13130/24, яким спростовується факт укладення кредитного договору №00-9743557 від 27 квітня 2024 року з ТОВ «Макс Кредит».
Завертає увагу, що ТОВ «Макс Кредит» проценти за користування кредитом у розмірі 1,47% суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
Крім того, жодних повідомлень про необхідність сплати боргу ТОВ «Макс Кредит» вона не отримувала.
У зв`язку з чим просила рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 03 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС».

Позивач ТОВ «ФК «ЕЙС», скориставшись своїм правом, через представника подав відзив, в якому вважає, що доведеним є укладення 27 квітня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем укладено договір кредитної лінії №00-9743557 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 
Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт первісного кредитора та ознайомився з актуальною редакцією Правил надання грошових коштів у позику. Після цього добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, зареєструвався на сайті, під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту кредитодавця, тобто вказав свої особисті персональні ідентифікаційні дані. 
Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. 
Одноразовий персональний ідентифікатор №39164 направлено відповідачу 27.04.2024 о 4:04:11 на номер мобільного телефону вказаний нею при укладанні договору - НОМЕР_4 , одноразовий персональний ідентифікатор № 39164 введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 27.04.2024 о 4:04:11.
Кредитний договір, Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів підписані відповідачем з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та за відсутності належних доказів про те, що договір укладено іншою особою, можна дійти обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідного договору недійсними. 
Позивачем надано належні докази, які підтверджують право вимог до відповідача та доведено факт порушення, отже, позовні вимоги є обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. 
У зв`язку з чим просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 03 грудня 2025 року залишено без змін. 

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що 27 квітня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №00-9743557, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
Сума ліміту кредитної лінії складає 10000 грн.; строк дії кредитної лінії - 360 календарних днів; дата повернення кредиту 22 квітня 2025 року; тип процентної ставки - фіксована; стандартна процентна ставка 1,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується в межах строку дії кредитної лінії (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки); знижена процентна ставка 0,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною в п.1.3.1 цього договору; за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає 1 000 грн., у останній день повного погашення кредиту.
Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» від 30 жовтня 2024 року, 27 квітня 2024 року була проведена успішна транзакція, номер транзакції 41417-98674-62793; сума 10000 грн.; дата та час проведення 27.04.2024 04:04:28; номер платіжної картки НОМЕР_1 ; емітент платіжної картки FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK; код авторизації 913672.
На виконання ухвали суду АТ «ПУМБ» було надано відповідь №КНО-07.8.5/8094БТ від 19 червня 2025 року в якій зазначено те, що в банку на ім`я ОСОБА_1 було відкрито рахунок НОМЕР_2 до якого випущена картка № НОМЕР_3 . В результаті аналізу операцій, здійснених за вказаною картою за період з 27 квітня 2024 року по 02 травня 2024 року було виявлено операцію: 27 квітня 2024 року 04:04:28 в сумі 10000 грн. В банку за ОСОБА_1 закріплений фінансовий номер телефону НОМЕР_4 , на який відправляється інформація про підтвердження здійснення інформації за платіжною карткою № НОМЕР_3 за період з 27 квітня 2024 року по 02 травня 2024 року, а в анкеті ОСОБА_1 вказано номер телефону НОМЕР_4 .
З наданого позивачем детального розрахунку заборгованості ТОВ «Макс Кредит» щодо позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №00-9743557 від 27 квітня 2024 року, судом встановлено, що сума кредиту - 11000 грн., сума загальної заборгованості - 22 172 грн., сума заборгованості за основним зобов`язанням - 10000 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами - 11172 грн.; сума заборгованості за нарахованими комісіями - 1000 грн. 
21 жовтня 2024 року між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №21102024-МК/Ейс, згідно з умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «Макс кредит» суму фінансування, а ТОВ «Макс кредит» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги за укладеними кредитними договорами відповідно до реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги (п. 2.1 договору.
На підтвердження переходу від ТОВ «Макс кредит» до ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 00-9743557 від 27 квітня 2024 року в загальному розмірі 22172 грн., позивачем надано: акт приймання-передачі до договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21 жовтня 2024 року; реєстр боржників до договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21 жовтня 2024 року, платіжні доручення про сплату за договором факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21 жовтня 2024 року.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 21 жовтня 2024 року до договору факторингу №21102024-МК/Ейс від 21 жовтня 2024 року, ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у розмірі 22 172 грн.
Крім того, судом першої інстанції було досліджено матеріали кримінального провадження №12024041690000624 від 02 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_2 , зокрема: рапорт про прийняття заяви та її реєстрації в ЄО за №10920 від 27 квітня 2024 року про те, що 27 квітня 2024 року о 15 годині 43 хвилини надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що 26 квітня 2024 року о 20 годині 00 хвилин на вулиці з кишені пальто витягли телефон Самсунг С21; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27 квітня 2024 року про те, що 26 квітня 2024 року о 20 годині 00 хвилин по вул. Братів Трофімових поруч з будинком АДРЕСА_1 , при невідомих обставинах ОСОБА_1 втратила телефон марки «Samsung Galaxy S21 5G».
Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №205/13130/24 від 09 грудня 2024 року судом встановлено, що затверджено угоду у кримінальному провадженні №12024041690000624 про визнання винуватості, укладену 22 листопада 2024 року між прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра Єрухом С.В. та обвинуваченим ОСОБА_2 , якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, а на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання, встановивши іспитовий строк у два роки.
Зі змісту вказаного вироку суду встановлено, що 26 квітня 2024 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , підійшовши до лавки біля будинку, почав діалог із раніше незнайомою потерпілою ОСОБА_1 , яка в ході спілкування періодично використовувала свій мобільний телефон Samsung Galaxy S21 і тримала його в кишені, одягнутого на ній пальто. В ході спілкування у ОСОБА_2 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, визначивши вищевказаний мобільний телефон Samsung Galaxy S21, який знаходився в кишені пальто ОСОБА_1 , як об`єкт свого злочинного посягання. Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, ОСОБА_2 , діючи умисно, протиправно, в своїх корисливих інтересах, розуміючи та бажаючи настання суспільно-негативних наслідків у вигляді вибуття з володіння потерпілої її майна, непомітно для ОСОБА_1 витягнув вищевказаний мобільний телефон Samsung Galaxy НОМЕР_5 з кишені її пальто, після чого, ОСОБА_2 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 9 750 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано достатніх доказів щодо неукладання відповідного кредитного договору в електронній формі, навпаки вказаний факт підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, як і презумпція правомірності його не спростована.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.
Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З матеріалів справи вбачається, 27 квітня 2024 року між ТОВ « Макс Кредит» та Відповідачем укладено договір кредитної лінії №00-9743557 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора 39164, відправленого на номер мобільного телефону вказаний нею при укладанні договору - НОМЕР_4 , одноразовий персональний ідентифікатор № 39164 введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 27 квітня 2024 о 4:04:11.
Кредитний договір, Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів підписані відповідачем з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та за відсутності належних доказів про те, що договір укладено іншою особою, можна дійти обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідного договору недійсними. 
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.
Отже, без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому вказаний правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Доводи відповідача про те, що кредитний договір з первісним кредитором не можна вважати укладеним, є безпідставними та таким, що спростовується матеріалами справи.
Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ « Макс Кредит» виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у розмірі 10000 грн., що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 30 жовтня 2024 року про успішну транзакцію - 27 квітня 2024 року на суму 10000 грн. на номер платіжної картки НОМЕР_1 , та відповіддю з АТ «ПУМБ» про відкриття в банку на ім`я ОСОБА_1 рахунку НОМЕР_2 до якого випущена картка № НОМЕР_3 , на яку 27 квітня 2024 року надійшли кошти у сумі 10000 грн. через відправлення інформації про підтвердження здійснення вказаної операції на номер телефону НОМЕР_4 . 
21 жовтня 2024 року між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №21102024-МК/Ейс.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 21 жовтня 2024 року до договору факторингу №21102024-МК/Ейс від 21 жовтня 2024 року, ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у розмірі 22172 грн. 

Також, з матеріалів справи вбачається, що 02 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до правоохоронних органів із заявою з приводу викрадення 26 квітня 2024 року її мобільного телефону.
Її заява про злочин внесена до ЄРДР за №12024041690000624 та за вказаним фактом було відкрито кримінальне провадження №205/13130/24 (1-кп/205/1074/24).
Судом першої інстанції досліджувалися матеріали кримінального провадження №12024041690000624 від 02 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_2 , в яких містить, зокрема: рапорт про прийняття заяви та її реєстрації в ЄО за №10920 від 27 квітня 2024 року про те, що 27 квітня 2024 року о 15 годині 43 хвилини надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що 26 квітня 2024 року о 20 годині 00 хвилин на вулиці з кишені пальто витягли телефон Самсунг С21; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27 квітня 2024 року про те, що 26 квітня 2024 року о 20 годині 00 хвилин по вул. Братів Трофімових поруч з будинком АДРЕСА_1 , при невідомих обставинах ОСОБА_1 втратила телефон марки «Samsung Galaxy S21 5G».
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №205/13130/24 від 09 грудня 2024 року затверджено угоду у кримінальному провадженні №12024041690000624 про визнання винуватості, укладену 22 листопада 2024 року між прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра Єрухом С.В. та обвинуваченим ОСОБА_2 , якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, а на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання, встановивши іспитовий строк у два роки.
Вказаним вироком суду не встановлено, що ОСОБА_2 , заволодівши телефоном відповідача, отримав доступ до облікових записів із незаконним використанням персональних даних ОСОБА_1 , оформив позику на її ім`я та заволодів грошовими коштами. 
Колегія суддів звертає увагу, що сам факт притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ознаками ч. 4 ст. 185 КК України за таємне викрадення майна відповідача - мобільного телефону, не підтверджує обставин, що свідчать про не укладеність спірного кредитного договору.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що кредитні кошти надішли на рахунок  ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про укладеність між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 договору кредитної лінії №00-9743557 від 27 квітня 2024 року, отримання відповідачем суму позики у розмірі 10000 грн.

Також суд першої інстанції, виходячи з критеріїв розумності, справедливості та співмірності, обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції в розмірі 3000 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність підстав для задоволення позовних вимог спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги суд відхиляє, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, пов`язані з незгодою з висновками суду першої інстанції і не є підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 

Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. 

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 03 грудня 2025 року відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 03 грудня 2025 року у справі №205/9208/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02 вересня 2026 року.

Судді: