Справа № 466/1762/26
Провадження № 3/466/967/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року м. Львів
Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Луців-Шумська Н.Л., за участі адвоката Хомича А.М. (в режимі ВКЗ), правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 24.02.2026 о 21.29 год. у м.Львів по вул. Тичини, 21/23, керував т.з. "Mazda CX-7", д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння на місці події чи у медичному закладі, - відмовився. Даний факт зафіксовано на нагрудний відеореєстратор номер 470503, 470549. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 при розгляді справи в суді свою вину не визнав, пояснив, що 24.02.2026 у вечірній час посварився з дружиною, взяв алкоголь, поїхав та припаркував автомобіль поруч зі стоянкою. Сидів в машині близько 1 години, алкоголь вживав будучи в салоні автомобіля. Заведений двигун був, бо прогрівав автомобіль. На момент приходу працівників поліції чи був заведений двигун не пам`ятає. На той час він був діючим військовослужбовцем. Просить провадження закрити.
Адвокат Хомич А.М. просив закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення. Зазначив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Відеозапис із нагрудної камери поліцейського не зафіксував рух автомобіля, момент його зупинки чи факт керування ним ОСОБА_1 . Автомобіль перебував у нерухомому стані, тому відсутні об`єктивні докази вчинення правопорушення. Також стверджує, що працівниками поліції було порушено встановлену законом процедуру проведення огляду на стан сп`яніння. Зокрема, відсутні належні докази чіткої та однозначної відмови від проходження огляду відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції, затвердженої наказом МОЗ та МВС № 1452/735. Окремо зазначив, що ОСОБА_1 був діючим військовослужбовцем, а тому огляд на стан сп`яніння мав проводитися відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП за участю уповноваженої посадової особи Військової служба правопорядку у Збройних Силах України. На думку заявника, поліцейські не мали повноважень самостійно проводити відповідні процесуальні дії без залучення такої уповноваженої особи, що свідчить про істотне порушення процедури оформлення матеріалів.
У зв`язку з наведеним адвокат просить суд закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
При розгляді справи в суді був допитаний свідок ОСОБА_2 , який дав пояснення про те, що він працює охоронцем в гаражному кооперативі «Лада-2» на вул.Тичини, 21-23. 24.02.2026 він працював на охороні. Він бачив, як до стоянки під`їхав незнайомий автомобіль і зупинився коло шлагбауму. З автомобіля ніхто не виходив і тому він, свідок, через 2-3 хвилини вийшов до цієї машини і почав говорити з водієм, яким виявився ОСОБА_1 . На його прохання ОСОБА_1 , автомобіль якого перешкоджав виїзду і в`їзду автомобілів на стоянку, від`їхати відмовився і сказав, що автомобіль стоятиме на в`їзді до стоянки. Крім ОСОБА_1 в салоні автомобіля нікого не було. У розмові з водієм він почув запах алкоголю з порожнини рота у водія, зрозумів, що той є в стані алкогольного сп`яніння і викликав охоронну фірму з якою автостоянка має угоду. Охорона приїхала за кілька хвилин, водій ОСОБА_1 на їх вимогу забирати автомобіль відмовився і тому була викликана поліція. По приїзду на місце події працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого той відмовився. На місці працівники поліції склали акти, які свідок підписав, а також власноручно свідок написав пояснення про обставини події. Ці всі обставини свідок підтвердив будучи допитаним в суді. Свідок вказав, що з перших хвилин розмови з водієм ОСОБА_1 зрозумів по запаху з порожнини рота і його поведінці, що той перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Судом було оглянуто відеозапис із нагрудних камер працівників патрульної поліції., де зафіксовано всі обставини події. Хоча на відеозаписах відсутній факт керування ОСОБА_1 автомобілем, цей факт однозначно підтвердив допитаний свідок, який був очевидцем. Підстав не довіряти показанням свідка у суду немає.
З`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, оглянувши відео з нагрудних камер працівників патрульної поліції, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.
У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.
Приписом ч.1 ст.130 цього Кодексу передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.5 ПДР - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №600075 від 24.02.2026., актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних записів, в якому зафіксовано його відмову від проходження такого огляду, направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння в медичному закладі, де також зафіксовано відмову ОСОБА_1 від такого огляду, відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, його відмови від проходження огляду як на місці так і в медичному закладі, рапортом та іншими матеріалами справи.
Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а лише перебував у припаркованому автомобілі та вживав алкоголь після завершення руху.
Такі пояснення спростовуються показаннями свідка ОСОБА_2 , який у судовому засіданні повідомив, що 24.02.2026 року, перебуваючи на чергуванні охоронцем гаражного кооперативу «Лада-2», особисто бачив, як автомобіль під керуванням ОСОБА_1 під`їхав до шлагбаума стоянки та зупинився на в`їзді. Водій тривалий час не залишав автомобіль, після чого свідок підійшов до нього, відчув різкий запах алкоголю з порожнини рота та просив переставити автомобіль, однак водій цього не зробив. Саме після цього було викликано спочатку працівників охоронної фірми, а згодом працівників поліції.
Підстав не довіряти показанням свідка суд не вбачає, оскільки вони є послідовними, логічними, узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи, а будь-яких даних про його заінтересованість у результаті розгляду справи судом не встановлено.
Крім того, сам ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував, що прибув до місця події на власному автомобілі, пояснивши лише, що після цього вживав алкоголь уже в салоні транспортного засобу. Таким чином, власними поясненнями він фактично підтвердив факт керування автомобілем до моменту його зупинки біля в`їзду до стоянки.
Посилання сторони захисту на те, що відеозапис не містить безпосереднього моменту руху транспортного засобу, суд відхиляє.
Жодна норма КУпАП не встановлює, що факт керування транспортним засобом може підтверджуватися виключно безперервним відеозаписом руху автомобіля. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини справи.
Факт керування транспортним засобом може підтверджуватися сукупністю доказів, у тому числі показаннями свідків.
У даній справі показання свідка ОСОБА_2 , пояснення самого ОСОБА_1 та матеріали відеофіксації у своїй сукупності підтверджують, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем до його зупинки на вул.. Тичини, 21/23,
Із досліджених судом відеозаписів вбачається, що після прибуття працівників поліції у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, про що йому було повідомлено.
Працівники поліції запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як із використанням спеціального технічного засобу на місці події, так і в закладі охорони здоров`я, однак ОСОБА_1 від обох видів огляду відмовився.
Відмова була чіткою, категоричною та неодноразово підтверджувалася самим ОСОБА_1 , що повністю зафіксовано засобами відеозапису.
Таким чином, суд приходить до висновку, що працівниками поліції були виконані вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.
Щодо доводів захисника про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст. 266-1 КУпАП суддя зазначає таке.
Стаття 266-1 КУпАП регламентує особливості проведення огляду військовослужбовців та військовозобов`язаних під час проходження зборів у випадках виконання ними обов`язків військової служби або перебування на території військових частин, а також окремі випадки перебування таких осіб у громадських місцях.
Суд відхиляє доводи захисника про те, що під час оформлення матеріалів справи працівники поліції були зобов`язані застосовувати положення статті 266-1 КУпАП та залучати уповноважену особу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
Такі доводи є необґрунтованими та не підтверджені належними і допустимими доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюються обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Під час судового розгляду ОСОБА_1 лише усно повідомив, що на момент події був військовослужбовцем. Разом із тим жодного належного доказу на підтвердження зазначеної обставини до матеріалів справи ним або його захисником не подано. Зокрема, суду не надано військового квитка, службового посвідчення, довідки з військової частини, наказу про проходження військової служби чи будь-яких інших документів, які б підтверджували проходження ним військової служби саме станом на 24 лютого 2026 року.
За відсутності будь-яких належних доказів проходження ОСОБА_1 військової служби суд позбавлений можливості вважати встановленою таку обставину.
Крім того, навіть у разі проходження особою військової служби сам по собі цей факт не свідчить про необхідність застосування статті 266-1 КУпАП, оскільки зазначена норма регламентує особливості проведення огляду лише за наявності передбачених законом умов. Жодних доказів того, що на момент події ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, перебував на території військової частини чи в інших умовах, на які поширюється дія ст. 266-1 КУпАП, матеріали справи також не містять.
За таких обставин працівники поліції правомірно керувалися положеннями статті 266 КУпАП та Інструкції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, а доводи сторони захисту про порушення процедури огляду є безпідставними.
Отже, доводи захисника щодо істотного порушення процедури огляду є безпідставними.
Оцінивши всі докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена.
Дії гр. ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він як особа, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що стверджується зібраними по справі доказами.
Обставин, що виключають адміністративну відповідальність або є підставою для закриття провадження у справі відповідно до ст. 247 КУпАП, судом не встановлено.
При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, його підвищену суспільну небезпечність, особу правопорушника та приходить до висновку, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Згідно з ст. 40-1 КУпАП та у відповідності до вимог п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. 33, 40-1, 130, 221, 279, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя -
П О С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.
Реквізити для сплати штрафу: Отримувач коштів ГУК у Львівській області 21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38008294, Банк отримувача ГУ ДКСУ у Львівській області, Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA268999980313040149000013001, Код класифікації доходів бюджету 21081300.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38008294, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA888999980313181206000013955, Код класифікації доходів бюджету 22030101), судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять гривень, шістдесят копійок).
Роз`яснити правопорушнику, що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя	  	Н.  Л.  Луців-Шумська