ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 676/4950/25
Провадження № 22-ц/820/1987/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2026 року (суддя Швець О. Д., повне судове рішення складено 17 березня 2026 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд
у с т а н о в и в :
У липні 2025 року ТОВ «Споживчий центр», звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 11 серпня 2024 року з ОСОБА_1 в електронній формі був укладений кредитний договір № 11.08.2024-100001880, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 19000 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами строком на 124 дні. Взяті на себе за договором зобов`язання позичальник не виконав, у зв`язку з чим заборгованість складає 54830 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 19000 грн, проценти - 21200 грн, комісія - 5130 грн, неустойка - 9500 грн.
Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідача.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 11.08.2024-100001880 від 11 серпня 2024 року в розмірі 45330 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 19000 грн, проценти - 21200 грн, комісія - 5130 грн. В задоволенні вимог про стягнення неустойки відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, в апеляційній скарзі просить його скасувати цій частині та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові в повному обсязі. Посилається на незаконність рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права. Суд не врахував здійснені ним платежі в погашення кредиту в розмірі 3000 грн 27.08.2024, 3000 грн 30.08.2024, 2250 грн 06.09.2024 та 1000 грн 18.08.2025. Наданий позивачем лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 27.06.2025 не є первинним платіжним документом, не підтверджує списання коштів саме з рахунку ТОВ «Споживчий центр» у порядку виконання кредитного договору, а лише містить інформаційне повідомлення платіжного посередника. Суд першої інстанції не перевірив належним чином укладення договору в електронній формі та видачу кредиту позивачем. Умови договору щодо нарахування процентів прямо суперечать законодавчому обмеженню 1% на день, розрахунок заборгованості не відповідає умовам договору. Нарахування комісії в розмірі 5130 грн не підтверджене доказами надання окремої послуги.
У відзиві ТОВ «Споживчий центр» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. При визначенні заборгованості за договором враховано здійснені відповідачем проплати в рахунок погашення платежів.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Установлено, що 18 серпня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» і ОСОБА_1 в електронній формі був укладений кредитний договір № 11.08.2024-100001880, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 19000 грн, строк надання кредиту - 124 дні з дати його надання, дата повернення кредиту - 12.12.2024, процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна у розмірі 1,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших двох чергових періодів, процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Денна процентна ставка 1,47%. Комісія, пов`язана з наданням кредиту, 1710 грн, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1710 грн у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Неустойка 190 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом складає 12185,37%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 53580 грн, загальні витрати за споживчим кредитом 34580 грн. 
Відповідно до пункту 4.1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11XX-XXXX-7751.
Пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, кредитний договір № 11.08.2024-100001880 від 11 серпня 2024 року, додаток до кредитного договору (інформаційне повідомлення позичальника ОСОБА_1 ) підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором Е459.
Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 49-2706 від 27 червня 2025 року підтверджено успішне перерахування коштів на рахунок клієнта 11.08.2024 у сумі 19000 грн, номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції НОМЕР_2 , призначення платежу: видача за договором кредиту № 11.08.2024-100001880.
Листом АТ «Універсал Банк» від 25 листопада 2025 року та випискою по рахунку підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_1 та перерахування 11 серпня 2024 року на рахунок відповідача грошових коштів у розмірі 19000 грн.
Зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконав.
Відповідно до квитанції № 836690992 від 18 серпня 2025 року ОСОБА_1 здійснив проплату на рахунок ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором № 11.08.2024-100001880 в розмірі 1000 грн. 
Також відповідач здійснив проплату в рахунок погашення кредитної заборгованості в розмірі 3000 грн 28 серпня 2024 року, 3000 грн 30 серпня 2024 року, 2250 грн 06 вересня 2024 року.
За розрахунком позивача заборгованість за кредитним договором № 11.08.2024-100002459 від 11 серпня 2024 року складає 54830 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 19000 грн, проценти - 21200 грн, комісія - 1710 грн, неустойка - 9500 грн, додаткова комісія - 3420 грн.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Рішення суду про відмову в позові про стягнення неустойки не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.
Задовольняючи частково позов (про стягнення заборгованості за кредитом, процентами, комісією), суд виходив з факту невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. 
З висновком суду колегія суддів погоджується частково. 
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 3, 5, 6, 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).
Установлено, що пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, кредитний договір № 11.08.2024-100001880 від 11 серпня 2024 року, додаток до кредитного договору (інформаційне повідомлення позичальника ОСОБА_1 ) підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором Е459.
Кредитний договір містить персональні дані відповідача, зокрема, адресу, паспортні дані, РНОКПП, номер телефону, а також банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11XX-XXXX-7751, на який перераховуватимуться грошові кошти, вказаний самим відповідачем під час укладення договору.
У кредитному договорі визначено порядок та умови надання фінансового кредиту, сплати процентів, комісії і строк дії.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Факт перерахування коштів ОСОБА_1 на рахунок підтверджується листом АТ «Універсал Банк» та випискою по рахунку.
Відповідач не надав належних і допустимих доказів на спростування обставин укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів, а також того, що відповідна банківська карта йому не належить.
Отже, доведеним є факт укладення між сторонами кредитного договору № 11.08.2024-100002459 від 11 серпня 2024 року.
Доводи апеляційної скарги про неналежну перевірку судом обставин укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів є безпідставними. 
ОСОБА_1 на час укладення кредитного договору був обізнаний з процентною ставкою за користування кредитними коштами, сумою кредиту, необхідністю сплати комісії. Проте свої зобов`язання у визначений договором строк щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісії не виконав.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення комісії в розмірі 5130 грн з таких підстав.
У пунктах 11 та 12 договору № 11.08.2024-100002459 від 11 серпня 2024 року передбачено сплату комісії, пов`язану з наданням кредиту в розмірі 1710 грн та комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1710 грн у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит. 
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про правомірність дій позивача щодо встановлення та нарахування комісії за надання кредиту та за обслуговування кредитної заборгованості, оскільки укладеним між сторонами договором передбачено нарахування комісії та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів.
Разом з тим, нарахування позивачем процентів за договором суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено максимальний розмір денної процентної ставки 1%. 
Доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.
Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
ТОВ «Споживчий центр», звертаючись до суду з позовом, просило у тому числі, крім заборгованості за неповернутим кредитом у розмірі 19000 грн, стягнути складову його повної вартості, зокрема й заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом у сумі 21200 грн.
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24 грудня 2023 року згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроєкту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроєкту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пункт 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
У справі, що переглядається, кредитний договір укладений 11 серпня 2024 року, тобто, після набрання чинності змінами до Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на правовідносини сторін.
За змістом пункту 9 договору заявки до кредитного договору денна процентна ставка складає 1,47%. 
Отже, встановлена договором процентна ставка не відповідає умовам чинного законодавства, оскільки за змістом положень частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
У частинах 1 і 2 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Тому умови укладеного між сторонами договору щодо встановлення денної процентної ставки за кредитом 1,45% відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними.
Розрахунок заборгованості за процентами потрібно проводити, виходячи з встановленої частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1%.
Статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості:
1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;
2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом;
3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.
Кредитним договором не передбачено черговість погашення заборгованості, а тому суму погашень ОСОБА_1 апеляційний суд зараховує порівну в погашення тіла кредиту та процентів.
Враховуючи викладене, колегією суддів здійснено власний розрахунок заборгованості за процентами за кредитним договором:
 
- з 11.08.2024 по 27.08.2024 (19000 (тіло кредиту) х 1% х 17 днів) – 3230% грн. 
 
27.08.2024 ОСОБА_1 здійснив платіж на суму 3000 грн, який зараховано у погашення основного боргу та заборгованості за процентами (19000 - 1500 = 17500; 3230 - 1500 = 1730). 
 
- з 28.08.2024 по 30.08.2024 (17500 (тіло кредиту) х 1% х 4 дні) = 700 грн. Загальна сума процентів 700 + 1730 = 2430;
 
30.08.2024 ОСОБА_1 здійснив платіж на суму 3000 грн, який зараховано у погашення основного боргу та заборгованості за процентами (17500 - 1500 = 16000; 2430 - 1500 = 930).
 
- з 31.08.2024 по 06.09.2024 (16000 (тіло кредиту) х 1% х 7 днів) = 1120 грн. Загальна сума процентів 1120 + 930 = 2050;
 
06.09.2024 ОСОБА_1 здійснив платіж на суму 2250 грн, який зараховано у погашення основного боргу та заборгованості за процентами (16000 - 1125 = 14875; 2050 - 1125 = 925).
 
- з 07.09.2024 по 12.12.2024 (14875 (тіло кредиту) х 1% х 97 днів) = 14428,75 грн. Загальна сума процентів 14428,75 + 925 = 15353,75.
 
За період з 11 серпня по 12 грудня 2024 року заборгованість за кредитом складає 14875 грн, заборгованість за процентами - 15253,75 грн, які підлягають стягненню з відповідача.
 
Також, апеляційний суд враховує здійснену ОСОБА_1 проплату в рахунок погашення кредитної заборгованості в розмірі 1000 грн, здійснену 18 серпня 2025 року після подання позову до суду і зараховує її порівну в рахунок погашення тіла та процентів за кредитом.
 
Відповідно загальна сума заборгованості за договором складає 34358,75 грн, з яких 14375 грн - кредит, 14853,75 грн - проценти, 5130 грн - комісія. 
 
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови та зменшити стягнуту суму заборгованості за кредитним договором до 34358,75 грн, з яких: 14375 грн - кредит, 14853,75 грн - проценти, 5130 грн - комісія.
 
На підставі частин 1 і 13 статті 141 ЦПК України зміні підлягає розподіл судових витрат.
 
Стягнуту з ОСОБА_1 на користь товариства суму судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, необхідно зменшити пропорційно розміру задоволених позовних вимог (62,66%) до 1517,98 грн.
 
Документально підтверджені витрати відповідача по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених позовних вимог потрібно стягнути з позивача в сумі 726,94 грн.

 
Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

 
у х в а л и в :

 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2026 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови та зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» суму заборгованості за кредитним договором № 11.08.2024-100001880 від 11 серпня 2024 року до 34258,75 грн (тридцять чотири тисячі двісті п`ятдесят вісім грн 75 коп.), з яких заборгованість за кредитом - 14375 грн (чотирнадцять тисяч триста сімдесят п`ять грн), проценти - 14853,75 грн (чотирнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят три грн 75 коп.), комісія - 5130 грн (п`ять тисяч сто тридцять грн) та суму судового збору до 1517,98 грн (одна тисяча п`ятсот сімнадцять грн 98 коп.).
 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місцезнаходження вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, ІК ЄДРПОУ 37356833) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 726,94 грн (сімсот двадцять шість грн 94 коп.). 
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

 
Повне судове рішення складено 10 вересня 2026 року.

 
Суддя-доповідач        О. І. Талалай

Судді  А. П. Корніюк

І. В. П`єнта