ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 р. 	Справа № 520/1432/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків, повний текст складено 23.12.25 у справі № 520/1432/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі також - відповідачі), в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, починаючи з дати, за шість місяців, що передують даті звернення до суду, з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.12.2023 № 932450125904 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Київській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, починаючи з 01.01.2024 року.
У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2025 рішення Харківського окружного адміністративного суду 23 травня 2024 року у справі № 520/1432/24 залишено без змін.
25.06.2025 до суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 520/1432/24 з поданням відповідачем звіту.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі № 520/1432/24 скасовано.
Адміністративну справу № 520/1432/24 направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.06.2025.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задоволено.
Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду 23 травня 2024 року у справі № 520/1432/24.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області протягом трьох місяців з дня отримання даної ухвали, подати до Харківського окружного адміністративного суду письмовий звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду 23 травня 2024 року у справі № 520/1432/24.
15.12.2025 до суду надійшов звіт відповідача, в якому він просив прийняти звіт щодо виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 520/1432/24.
В обґрунтування звіту зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нарахована та фактично виплачена сума на 01.01.2024 становить 5211,32 грн, де: розмір пенсії за віком (ст.27) (10763.21 * 0.45833) 4933.10, доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1. абз.2) (за 10 років) 107.40 грн, загальний розмір пенсії 5040.50 грн, додаткова пенсія особам, віднесеним до 2 категорії ЧАЕС (ліквідатори) Пост. №112 п.5 170.82 грн. Місяць підвищення розміру пенсії 01.03.2023. Розмір пенсії з надбавками 5211.32 грн. Відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 по справі 520/1432/24 з 01.01.2024 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії (рішення 932450125904 від 25.03.2025) відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.01.2024 року становить 2760,00 грн. Відповідач зазначив, що оскільки внаслідок проведення перерахунку згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі 520/1432/24 розмір пенсії ОСОБА_1 зменшується, пенсія буде виплачуватися в раніше встановленому розмірі 5211,32 грн відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Про результати перерахунку пенсії ОСОБА_1 повідомлено листом від 26.03.2025 за №1000-0307-8/40220.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області новий строк для подання до Харківського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду 23 травня 2024 року у справі № 520/1432/24.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області протягом трьох місяців з дня отримання даної ухвали, подати до Харківського окружного адміністративного суду письмовий звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду 23 травня 2024 року у справі № 520/1432/24.
Накладено на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_1 ) штраф у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп.
Стягнуто з керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп.
Стягнуто з керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Фатхутдінова Василя Гайнуловича (РНОКПП – НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України штраф у сумі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп.
Попереджено керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Фатхутдінова Василя Гайнуловича про те, що за правилами частини 7 статті 382-3 КАС України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі три відсотки річних з урахуванням індексу інфляції.
Попереджено керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Фатхутдінова Василя Гайнуловича про те, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами другою та третьою статті 382-3 КАС України.
Не погодившись з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року у справі № 520/1432/24 про накладення штрафу за невиконання судового рішення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що розглянувши питання про накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у письмовому порядку без повідомлення сторін, Харківський окружний адміністративний суд порушив імперативні вимоги частини четвертої статті 382 КАС України та позбавив начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області права подати усні та письмові пояснення щодо наявності підстав накладення штрафу, а також відповідні докази, які могли бути враховані вказаним судом під час вирішення питання про наявність підстав для накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення саме цієї посадової особи від виконання рішення суду. Окрім того, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 проведено перерахунок пенсії позивача, рішення № 932450125904 від 06.01.2026.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
У доповненнях до апеляційної скарги, поданих 29.01.2026, відповідач повторно зауважує, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 проведено перерахунок пенсії позивача, рішення № 932450125904 від 06.01.2026. Сума коштів по перерахунку станом на 22.01.2026 за період з 01.01.2024 по 31.01.2026 становить 64284,28 грн. Згідно інформації, наданої відділом опрацювання документації №1, сума коштів по перерахунку на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 520/1432/24 за період з 01.01.2024 по 31.01.2026 нарахована, але не виплачена в сумі 64 284,28 грн.
Кошти на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачаються у складі бюджетної програми за КПКВК 2506080 «Фінансування виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду» і визначаються в межах граничних обсягів видатків державного бюджету України за цією програмою. Головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення виплат по зазначеній бюджетній програмі, є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України - відповідальний виконавець і розпорядник коштів нижчого рівня. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2025 № 1152 затверджено бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік, що передбачає 250 млн. грн. на погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного грошового утримання) на виконання ретроспективних судових рішень. Таким чином, нараховані кошти на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 520/1432/24 будуть виплачені за наявності бюджетних призначень Головному управлінню Пенсійному фонду України у Київській області на цю мету.
У доповненнях до апеляційної скарги, поданих 04.03.2026, відповідач зауважує, що 27.01.2026 Управління звернулося до Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України щодо розгляду питання виділення коштів на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року у справі № 520/1432/24 за позовом ОСОБА_1 .
16.02.2026 листом за № 2800-030102-9/11385 (вх. 336/16 від 16.02.2026) Департамент пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг повідомив, що відповідно до частин першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень.
Таким чином, Управління вжило всіх конкретних, залежних від нього заходів, з метою виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 520/1432/24.
Згідно з ч. 1 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом установлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 520/1432/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Київській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, починаючи з 01.01.2024.
На виконання рішення суду від 23.05.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду у Київській області проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого розмір пенсії, обчислений відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.01.2024 зменшився та становить 2760,00 грн, про що зазначено у листі Головного управління Пенсійного фонду у Київській області від 26.03.2025.
Позивач, уважаючи, що наявний беззаперечний факт того, що рішення за цією адміністративною справою суб`єктом владних повноважень не виконано належним чином, а саме, попри проведення Головним управлінням Пенсійного фонду у Київській області перерахунку, фактичний розмір його пенсії залишився без змін, звернувся до суду з заявою у порядку ст. 382 КАС України.
15.12.2025 до суду надійшов звіт відповідача про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 520/1432/24.
Приймаючи ухвалу про відмову у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про виконання судового рішення у справі № 520/1432/24, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду відповідачем не виконано.
Враховуючи не прийняття судом звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про виконання рішення суду у цій справі, керуючись ч. ч. 3, 4 ст. 382-3 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку про застосування до керівника суб`єкта владних повноважень заходів процесуального примусу у вигляді штрафу та одночасно встановив новий строк для подання звіту, який має містити не декларативні посилання на попередні розрахунки, а належні докази фактичного виконання рішення суду, а саме: детальний розрахунок пенсії позивача за правилами ч. 2 ст. 56 Закону №796-ХІІ у редакції до 11.10.2017 (без застосування умов ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV), а також документи, які підтверджують донарахування та виплату пенсії з 01.01.2024 у відповідному розмірі з урахуванням раніше проведених виплат.
Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Згідно зі статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі “Шмалько проти України”, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі “Валерій Фуклєв проти України” від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі “Шмалько проти України” від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі “Юрій Миколайович Іванов проти України” від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі “Apostol v. Georgia” від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Також Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться у статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
19.12.2024 набрав чинності Закон України від 21.11.2024 за №4094-IX “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень” (далі також - Закон №4094-ІХ), яким статтю 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено у новій редакції та доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення (ч. 3 ст. 382-3 КАС України).
За змістом наданого до суду звіту про виконання судового рішення встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нарахована та фактично виплачена сума на 01.01.2024 становить 5211,32 грн, де: розмір пенсії за віком (ст.27) (10763.21 * 0.45833) 4933.10, доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1. абз.2) (за 10 років) 107.40 грн, загальний розмір пенсії 5040.50 грн, додаткова пенсія особам, віднесеним до 2 категорії ЧАЕС (ліквідатори) Пост. №112 п.5 170.82 грн. Місяць підвищення розміру пенсії 01.03.2023. Розмір пенсії з надбавками 5211.32 грн. Відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі 520/1432/24 з 01.01.2024 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії (рішення 932450125904 від 25.03.2025) відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.01.2024 року становить 2760,00 грн. Відповідач зазначив, що оскільки внаслідок проведення перерахунку згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі 520/1432/24 розмір пенсії ОСОБА_1 зменшується, пенсія буде виплачуватися в раніше встановленому розмірі 5211,32 грн відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Про результати перерахунку пенсії ОСОБА_1 повідомлено листом від 26.03.2025 за №1000-0307-8/40220.
Отже, зі змісту поданого відповідачем звіту прямо випливає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, визнаючи факт проведення формального розрахунку за ч. 2 ст.56 Закону № 796-ХІІ, одночасно зазначає, що внаслідок такого перерахунку розмір пенсії позивача зменшується до 2760,00 грн, у зв`язку з чим пенсія буде виплачуватися у раніше встановленому розмірі 5211,32 грн відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Наведене свідчить, що відповідач, маючи чіткий та зрозумілий припис судового рішення, а саме: перерахувати та виплатити пенсію позивачу за ч. 2 ст. 56 Закону №796-ХІІ (у редакції до 11.10.2017) із збільшенням на 1% заробітку за кожний рік стажу понад 20 років з 01.01.2024 – не здійснив такого перерахунку та виплати, а фактично продовжив застосовувати попередній порядок обчислення пенсії на підставі ч. 1, 2 ст. 27 Закону № 1058-IV.
Суд наголошує, що виконання судового рішення полягає у реальному приведенні правовідносин у стан, визначений судовим рішенням.
У цій справі такий стан полягає у тому, що пенсія позивача має бути обчислена і виплачена саме за правовою конструкцією ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ у редакції до 11.10.2017, без застосування умов та обмежень, пов`язаних із двоскладовою формулою і механізмами ст. 27 Закону № 1058-IV.
Натомість відповідач у поданому звіті не навів жодних доказів того, що ним фактично здійснено перерахунок пенсії позивачу у розмірі, який є результатом належного застосування ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ у відповідній редакції, та що позивачу виплачено належні суми, починаючи з 01.01.2024, з урахуванням раніше проведених виплат.
Більше того, поданий звіт за змістом є повторенням позиції відповідача, яку суд уже перевіряв і якій надавав оцінку в ухвалі від 16.10.2025, встановивши, що відповідачем застосовано двоскладову формулу та механізм Закону № 1058-IV замість виконання вимог судового рішення.
Однак відповідач не вжив заходів для усунення встановлених судом порушень, не змінив спосіб обчислення, не надав нового детального розрахунку за правилами ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ у редакції до 11.10.2017, а також не підтвердив документально фактичне донарахування та виплату пенсії у належному розмірі з визначеної судом дати.
За таких обставин відповідач, подаючи звіт, не виконав основного обов`язку виконання судового рішення, а фактично повідомив суд про власне рішення не виконувати його у спосіб, установлений судом, мотивуючи це тим, що, на думку відповідача, виконання судового рішення призводить до зменшення розміру пенсії.
Разом із тим колегія суддів уважає за необхідне зауважити, що суб`єкт владних повноважень не наділений дискрецією оцінювати доцільність виконання рішення суду для особи, на користь якої воно ухвалене, та не має повноважень підміняти судове рішення власною управлінською позицією. Єдиним належним способом поведінки відповідача у цій ситуації є повне виконання судового рішення відповідно до його резолютивної частини: «перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, починаючи з 01.01.2024 року».
З огляду на викладене, за результатами розгляду поданого відповідачем 15.12.2025 звіту, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що рішення суду відповідачем не виконано, що зумовлює висновок суду про відмову у прийнятті такого звіту.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 382-3 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.
Враховуючи не прийняття судом звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про виконання рішення суду у цій справі, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про застосування до керівника суб`єкта владних повноважень заходів процесуального примусу у вигляді штрафу та одночасно встановлення нового строку для подання звіту, який має містити не декларативні посилання на попередні розрахунки, а належні докази фактичного виконання рішення суду, а саме: детальний розрахунок пенсії позивача за правилами ч. 2 ст. 56 Закону №796-ХІІ у редакції до 11.10.2017 (без застосування умов ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV), а також документи, які підтверджують донарахування та виплату пенсії з 01.01.2024 у відповідному розмірі з урахуванням раніше проведених виплат.
Переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративний суд має зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.
Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо.
Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.
Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює.
Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що наведені відповідачем у доповненнях до апеляційній скарзі обставини щодо відсутності бюджетного фінансування самі по собі не є безумовною підставою для звільнення від сплати штрафу.
Суд звертає увагу, що положення частини п`ятої статті 382-3 КАС України передбачають можливість звільнення від сплати штрафу або зменшення його розміру виключно за наявності належних та достатніх доказів, які підтверджують вжиття керівником суб`єкта владних повноважень усіх необхідних, реальних та вичерпних заходів, спрямованих на виконання судового рішення.
Сам по собі факт відсутності коштів на відповідному рахунку не може бути розцінений як достатня та безумовна підстава для звільнення від відповідальності, оскільки обов`язок забезпечення виконання судового рішення покладається саме на суб`єкта владних повноважень та його керівника.
Окрім того, застосування штрафу, як заходу процесуального примусу, спрямоване на забезпечення належного та своєчасного виконання судових рішень і не може бути нівельоване лише посиланням на загальні обставини фінансування чи складну економічну ситуацію в державі.
Суд зазначає, що спір у цій справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем судового рішення, а саме неправильним проведенням перерахунку пенсії позивача.
Так, при здійсненні відповідного перерахунку відповідачем застосовано двоскладову формулу та механізм Закону № 1058-IV замість виконання вимог судового рішення, що призвело до недоотримання позивачем належної йому пенсії.
Таким чином, в даному випадку невиконання судового рішення у повному обсязі обумовлене не відсутністю бюджетного фінансування, на що посилається відповідач, а неналежним виконанням покладених на нього обов`язків щодо правильного та повного проведення нарахувань.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що розглянувши питання про накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у письмовому порядку без повідомлення сторін, суд порушив імперативні вимоги частини четвертої статті 382 КАС України, колегія суддів уважає безпідставними, оскільки на момент розгляду звіту діяла нова редакція ст. 382 КАС України.
Так, 19.12.2024 набрав чинності Закон України від 21.11.2024 за № 4094-IX “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень” (далі також - Закон № 4094-ІХ), яким статтю 382 КАС України викладено у новій редакції та доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення (ч. 3 ст. 382-3 КАС України).
Таким чином, можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду, який розглядається в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
У поданому до суду звіті про виконання рішення суду відповідач не заявляв клопотання про його розгляд у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Не містяться такі клопотання і від інших учасників справи.
При цьому, розгляд звіту відповідача в порядку письмового провадження жодним чином не позбавив начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області права подати будь-які письмові пояснення, а також відповідні докази, які могли бути враховані судом під час вирішення питання про наявність підстав для накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень.
Також колегія суддів уважає за необхідне наголосити, що в даному випадку відповідач, подаючи звіт, не виконав основного обов`язку виконання судового рішення, а фактично повідомив суд про власне рішення не виконувати його у спосіб, установлений судом, що дає підстави для висновку про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.
Щодо вказаних відповідачем у доповненнях до апеляційної скарги обставин про прийняття рішення № 932450125904 від 06.01.2026 про перерахунок пенсії позивача на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 та звернення 27.01.2026 Управління до Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України щодо розгляду питання виділення коштів на виконання вказаного рішення, колегія суддів зауважує на таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Отже, суд апеляційної інстанції в силу імперативної дії ч. 4 ст. 308 КАС України позбавлений можливості прийняти нові докази без встановлення причин неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції.
Із доповнень до апеляційної скарги вбачається, що дії, вчинені відповідачем для виконання рішення у вказаній справі, здійснені останнім після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали від 23.12.2025.
Разом із тим суд апеляційної інстанції в силу положень КАС України позбавлений можливості розглядати у даному провадженні нові підстави, обставини та докази в їх обґрунтування, а саме: рішення № 932450125904 від 06.01.2026 про перерахунок пенсії, звернення від 27.01.2026 Управління до Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України, лист № 2800-030102-9/11385 (вх. 336/16 від 16.02.2026) Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг, які датовані після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали та, відповідно, ним не досліджувались.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат. 
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 у справі № 520/1432/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	В.Б. Русанова   А.О. Бегунц