РІШЕННЯ
іменем України
Справа № 285/3040/26
провадження у справі № 2/0285/2162/26
15 липня 2026 року  м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області
в складі : головуючої - судді Михайловської А.В.,
за участі секретаря судового засідання Кравець І.А.,
сторони у справі : позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, -
установив:

19.05.2026 позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягувати з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до закінчення навчання.
В обгрунтування позову зазначила, що після досягнення повноліття син потребує матеріальної допомоги від батька, оскільки продовжує навчатися. Син є студентом денної форми навчання військової академії (м. Одеса), у зв`язку з чим потребує постійних додаткових витрат, у т.ч. пов`язаних із навчанням. Утриманням сина у даний період займається виключно вона. Водночас відповідач отримує дохід, є військовослужбовцем, має у власності нерухоме та рухоме майно, задовільний стан здоров`я. Тому вона подала до суду даний позов.
21.05.2026  провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
09.06.2026 представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатись, у розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітки.
В обгрунтування відзиву зазначила, що відповідач 06.02.2015 уклав шлюб із ОСОБА_6 . Від даного шлюбу вони мають спільну дитину сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є дитиною з інвалідністю до 18 років, у зв`язку з чим потребує домашнього догляду та індивідуального навчання вдома. 31.01.2015 під час захисту Батьківщини відповідач отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, у зв`язку з чим у нього діагностовано захворювання, що пов`язане із військовою службою. Не дивлячись на стан здоров`я відповідач продовжує військову службу та періодично проходить стаціонарне лікування. На своє лікування та лікування неповнолітнього сина відповідач витрачає власні кошти. Відповідач усвідомлює необхідність підтримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, проте вважає, що справедливим та обгрунтованим буде стягнення з відповідача аліментів у вказаному у відзиві розмірі.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду стави повідомлені.
Заслухавши позивача, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вона обгрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
Так, судом встановлено, що батьками повнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони у справі.
Як вбачається з рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30.09.2013 шлюб між сторонами у справі було розірвано.
Відповідно до контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України повнолітній ОСОБА_5 з 30.07.2025 є курсантом Військової академії (м. Одеса) Міністерства оборони України.
Згідно довідки навчального закладу № 1/55/2418 від 01.06.2026 повнолітній ОСОБА_5 зарахований на навчання згідно наказу від 30.07.2025 № 387 Військової академії (м. Одеса) Міністерства оборони України на перший курс на денну форму, термін навчання - чотири роки, до червня 2029 року.
Весь тягар щодо освітньої послуги та матеріальному утриманні повнолітнього сина сторін, що навчається, понесла позивач.
Натомість, як посилається позивач та не оспорено відповідачем, останній є військовослужбовцем, має стабільний дохід.
Позивач вказала, що у зв`язку з навчанням, син потребує матеріального утримання також від батька, який такого утримання не надає, однак має таку змогу. 
Вирішуючи даний спір, суд керується наступними нормами права.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. 
Отже обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
У відповідності з ч.1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.
А тому, з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Отже на підставі наданих доказів, при розгляді справи доведено, що повнолітній син, який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги від батька, який може надавати таку допомогу. Дані обставини не оспорено відповідачем.
Визначаючи розмір аліментів, суд враховує актуальну і дійсну потребу повнолітнього сина сторін у наданні йому матеріальної допомоги, матеріальний стан відповідача, наявніть на його утриманні малолітнього сина, якому встановлена група інвалідності, стану здоров`я відповідача, дійшов до висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19.05.2026 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23-х років.
Саме такий розмір буде справедливим та відповідати рівності обов`язку батьків утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, зможе в повній мірі забезпечити належні умови утримання та проживання сина, однак не буде порушувати права відповідача.
Таким чином задовольняючи позов частково, суд керується тим, що позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12,81,89 ЦПК України не доведено та не надано достатніх доказів того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти саме в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно . 
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України.
Згідно з п. 3, 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - зокрема у справах про стягнення аліментів. 
За таких обставин судовий збір згідно вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягнення з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст. 4, 76 - 89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355, 430 ЦПК України суд, -
ухвалив:

Позовну заяву  ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, задовольнити частково.
Стягувати з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_4  аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання, в розмірі 1/8 (однієї восьмої) частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19.05.2026 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційний розгляд справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Найменування сторін:
позивач –  ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання — АДРЕСА_1 );
відповідач –  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання — АДРЕСА_2 ).
Дата складення повного судового рішення – 15.07.2026.

Суддя  А.В.Михайловська