КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В. 22-ц/824/197/2026
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ Справа№ 753/23169/23
10 вересня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Кафідової О.В.
суддів - Оніщука М.І.
- Шебуєвої В.А.
при секретарі - Д`яченко М.М.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Заставенко М. О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
в с т а н о в и в:
У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.08.2023 року о 13-00 год. на перехресті проспекту П. Григоренка та вул. Здолбунівської в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі автомобіля «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 11.09.2023 року у справі № 753/15107/23 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. 
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в АТ «СК «Країна» згідно полісу № АР/3434577. Ліміт відповідальності страховика складав 160 000 грн. 
17.08.2023 року ОСОБА_2 звернулася до АТ «СК «Країна» з повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування. Відповідно до Звіту № 555/09-23 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_2 , від 17.09.2023, ринкова вартість транспортного засобу «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 541 100,38 грн; величина втрати товарної вартості - 23 464,96 грн; вартість матеріального збитку 525 251,84 грн. Також ОСОБА_2 було здійснено витрати на послуги евакуатора для переміщення пошкодженого після ДТП автомобіля у розмірі 1 080 грн та 1 550 грн. Отже розмір майнової шкоди, завданої ОСОБА_2 становить 527 881,84 грн. 
02.11.2023 на рахунок ОСОБА_2 було зараховано страхове відшкодування від АТ «СК «Країна» у розмірі 160 000 грн. Таким чином різниця у розмірі 367 881,84 грн, що виходить за межі ліміту відповідальності страховика, повинна бути відшкодована відповідачем. Однак ОСОБА_1 жодним чином не відреагував на направлену йому вимогу щодо відшкодування завданої шкоди. Крім того, в результаті ДТП позивачу також було заподіяно моральної шкоди, яку вона оцінює у 20 000 грн. Наслідки ДТП призвели до порушення звичайного перебігу її життя, виникла необхідність нераціональних витрат часу, залучення додаткових душевних та фінансових зусиль для вирішення даної проблеми. Також відбулося порушення нормальних життєвих зв`язків позивача через неможливість продовження активного громадського життя, порушення робочих планів та завдань, відбулася вимушена зміна способу пересування, змінився усталений спосіб життя.
З огляду на вище викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 367 881,84 грн та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. 
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 365 251,84 грн, витрати на проведення оцінки матеріального збитку - 7 500,00 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн, витрати по сплаті судового збору 3 827,63 грн,, а всього 386 579 грн 47 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на підтвердження розміру заподіяної шкоди у сумі 525 251,84 грн позивачем надано Звіт № 555/09-23 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_2 , від 17.09.2023, відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 525 251,84 грн. За проведення оцінки матеріального збитку позивач сплатила 7 500 грн. Жодних доказів, які б спростовували встановлені обставини, відповідачем суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню заподіяна матеріальна шкода, яка виходить за межі ліміту відповідальності страховика у розмірі 365 251,84 грн, а також 7 500 грн витрат на проведення оцінки матеріального збитку.
Витрати на послуги евакуатора для переміщення пошкодженого після ДТП автомобіля у розмірі 1 080 грн та 1 550 грн, які позивач просила стягнути з відповідача, не підтверджені жодним доказом, а тому суд дійшов висновку про відмову у стягненні таких витрат.
Що стосується відшкодування моральної шкоди, то суд вважав, що 10 000,00 грн є достатнім розміром виходячи із засад розумності і справедливості, враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань та переживань, їх тривалість, ступінь вини відповідача, який завдав моральної шкоди.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, 21 березня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права.
Зазначає, що він не заперечує факту ДТП та своєї вини в порушенні вимог Правил дорожнього руху України, що призвели до механічних пошкоджень обох транспортних засобів.
Основним доказом, яким позивач обґрунтовує позовні вимоги в частині стягнення з нього матеріальної шкоди, є Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 588/09-23 від 17.09.2023 року.
Проте вказаний Звіт не можна вважати належним та допустимим доказом. Матеріали справи не містять доказів виклику заподіювача шкоди на технічний огляд пошкодженого транспортного засобу, що свідчить про зацікавленість замовника дослідження у відсутності відповідача під час проведення такого огляду експертом
Зазначає, що акт огляду транспортного засобу № 588/09-23 від 23 серпня 2023 року підписаний лише оцінювачем, що свідчить, що під час технічного огляду КТЗ, не був присутнім не лише відповідач, але й власне замовник дослідження позивач.
Крім того, відповідно до ремонтної калькуляції № 588/09-23 від 09.08.2023 року, вартість запасних частин вираховується оцінювачем станом на 19.07.2023 року, в той час, як дорожньо-транспортна пригода сталася 09.08.2023 року, а огляд пошкодженого автомобіля проводився 23.08.2023 року.
З огляду на викладене, відповідач не визнає позову, оскільки вважає, що механічні пошкодження, зазначені в ремонтній калькуляції та акті огляду транспортного засобу № 588/09-23 від 23.08.2023 року, суттєво відрізняються від пошкоджень, зафіксованих поліцейськими при оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, а оцінка вартості матеріального збитку проведена з явними грубими порушеннями Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.
21 червня 2024 року до Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 адвоката Рудика І.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник зазначав, що не погоджується з доводами апеляційної скарги.
В судове засідання з`явився представник ОСОБА_2 адвокат Рудик І.І., який заперечував проти доводів апеляційної скарги. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся засобами поштового зв`язку, проте 08 серпня 2026 року поштова кореспонденція повернулась до суду без вручення.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дат, час та місце розгляду справи повідомлявся засобами електронного зв`язку. Відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, поштова кореспонденція була доставлена адресату 27.07.2026.
З огляду на вище викладене колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся сторін.
У судовому засіданні відповідач заявив клопотання про призначення автотоварозначної експертизи.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 січня 2026 року клопотання ОСОБА_1 задоволено. Призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, перед експертами поставлено наступне питання: Яка вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Сітроен», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка сталась 09.08.2023 року, станом на дату завдання шкоди?
09 липня 2026 року Київський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України повернув до Київського апеляційного суду матеріали цивільної справи № 753/23169/23 з висновком експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 1841/25-54 від 26.06.2026 та актом здачі-приймання висновку експерта № 1841/25-54.
Ухвалою від 10 липня 2026 року Київський апеляційний суд відновив апеляційне провадження в зазначеній справі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 09.08.2023 року приблизно о 13-00 год ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_1 , порушуючи вимоги п. 8.7.3 е ПДР України, здійснив проїзд перехрестя пр. П. Григоренка - вул. Здолбунівська у м. Києві на забороняючий сигнал світлофора, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень автомобілів.
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 11.09.2023 року у справі № 753/15107/23 встановлено порушення ОСОБА_1 вимог п. 8.7.3 е ПДР України, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Автомобіль «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_2 .
На момент ДТП цивільна-правова відповідальність водія автомобіля «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_1  була застрахована в АТ «СК «Країна».
Відповідно до Звіту № 555/09-23 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_2 , від 17.09.2023, ринкова вартість транспортного засобу «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 541 100,38 грн; величина втрати товарної вартості - 23 464,96 грн; вартість матеріального збитку 525 251,84 грн.
АТ «СК «Країна» виплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 160 000,00 грн (ліміт відповідальності страховика).
Згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи від 26.06.2026 року № 1841/25-54, проведеної за клопотання відповідача на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 16.01.2025 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Сітроен», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка сталась 09.08.2023 року, станом на дату завдання шкоди, складала 430 275,20 грн.
Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Частинами першою-третьою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
За частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).
Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з ОСОБА_1 , як винуватця ДТП на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої внаслідок ДТП шкоди і сумою страхового відшкодування.
Колегія суддів з такими висновком суду першої інстанції погоджується, проте вважає, що розмір завданої позивачу майнової шкоди має визначатися на підставі висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи від 26.06.2026 року № 1841/25-54, призначеної та проведеної на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 16.01.2025 року.
Так, згідно вказаного висновку вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Сітроен», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 09.08.2023 року, станом на дату завдання шкоди, складала 430 275,20 грн. 
Доказів на спростування визначеного експертом розміру матеріальних збитків позивач, крім первісно поданого звіту, який покладний в основу рішення районного суду, не надала.
Що стосується поданого представником позивача клопотання про призначення у справі додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи для необхідності визначення ринкової вартості автомобіля «Сітроен», державний номерний знак НОМЕР_2 , то таке не підлягає задоволенню, оскільки під час призначення відповідної експертизи сторона позивача не надавала своїх питань, які вона хотіла б поставити перед експертом. Разом із тим, у висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи від 26.06.2026 року № 1841/25-54 експерт визначив ринкову вартість досліджуваного автомобіля і така становить 430275,20 грн.
Таким чином, різниця між фактичним розміром завданої позивачу шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 270 275,20 грн. 
Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення оцінки матеріального збитку в розмірі 7 500,00 грн та 10 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині та вважає їх правильними.
Аналізуючи питання обсягу дослідження інших доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції. 
Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч.ч.1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи зазначене, колегія доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року - зміні в частині відшкодування матеріальної шкоди та судових витрат по сплаті судового збору.
У частині стягнення витрат на проведення оцінки матеріального збитку в розмірі 7 500,00 грн та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн рішення суду підлягає залишенню без змін.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги  ОСОБА_1 , то понесені останнім витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 628,54 грн підлягають стягненню на його користь з ОСОБА_2 .
Керуючись статтями 141, 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року змінити в частині вирішення питання про відшкодування матеріальної шкоди, зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди з 365 251,84 грн до 270 275,20 грн.
Змінити рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року в частині розподілу судових витрат, зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 розмір судового збору з3 827,63 грн до 2 802,75 грн.
У частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на проведення оцінки матеріального збитку в розмірі 7 500,00 грн та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 628,54 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2026 року

Головуючий: Судді: