ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року
м. Київ

справа № 2-747/11
провадження № 61-14085св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І.,

учасники справи:
заявники (відповідачі): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
заінтересована особа (позивач) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», яка подана представником Філатовою Наталією Анатоліїною, на постанову Харківського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року в складі колегії суддів: Маміної О. В., Пилипчук Н. П., Тичкової О. Ю.,
Історія справи
Короткий зміст судових рішень та заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») задоволено частково. Стягнуто солідарно на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_3 (як фізичної особи та фізичної особи-підприємця), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму заборгованості за Генеральною кредитною угодою №07-01-90-08 від 12 травня 2008 року: за кредитним договором № 010-2/07-01-0421-08 від 12 травня 2008 року в сумі 659 240,59 дол. США, де сума заборгованості за кредитом 476 254,17 дол. США, сума заборгованості за відсотками 182 986,42 дол. США; за кредитним договором № 010-2/07-01-0422-08 від 12 травня 2008 року в сумі 118 266,07 дол. США, де сума заборгованості за кредитом 86 165,77 дол. США, сума заборгованості за відсотками 32 100,30 дол. США; за кредитним договором № 010-2/07-01-0811-08 від 31 жовтня 2008 року в сумі 1 527 311,31 грн, де сума заборгованості за кредитом 986 461,30 грн та сума заборгованості за відсотками 540 850,01 грн; за кредитним договором № 010-2/07-01-0812-08 від 31 жовтня 2008 року в сумі 473 688,15 грн, де сума заборгованості за кредитом 312 243,74 грн, сума заборгованості за відсотками 161 444,41 грн, а всього у сумі 8 215 610,20,20 грн. Рахунок для сплати №290921074 в ХОД АТ „Райффайзен банк Аваль", МФО 350589, код 23321095. Стягнуто на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 010-2/07/1-905-07 від 10 серпня 2007 року у сумі 197 051,67 дол. США. Рахунок для сплати № НОМЕР_1 в ХОД АТ „Райффайзен банк Аваль", МФО 350589, код 23321095. Стягнуто з ОСОБА_3 (як фізичної особи та фізичної особи-підприємця), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати у сумі 566,67 грн та 40 грн з кожного (рахунок для сплати №649989 в Харківській обласній дирекції «Райффайзен банк Аваль», МФО 350589 код 23321095). В іншій частині вимог відмовлено.
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Заява мотивована тим, що рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року ухвалено на підставі фальшивих письмових доказів, а саме підписів на додаткових угодах, які погіршують умови кредитних договорів. Це встановлено у межах кримінального провадження № 12021221200001246.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили:
скасувати рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року в справі № 2-747/11 в частині стягнення з них як солідарних боржників на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з суми заборгованості за Генеральною кредитною угодою від 12 травня 2008 року № 07-01-90-08:
- за кредитним договором від 12 травня 2008 року № 010-2/07-01-0421-08 в сумі 659 240,59 дол. США, де сума заборгованості за кредитом 476 254,17 дол. США, сума заборгованості за відсотками 182 986,42 дол. США;
- за кредитним договором від 12 травня 2008 року № 010-2/07-01-0422-08 в сумі 118 266,07 дол. США, де сума заборгованості за кредитом 86 165,77 дол. США, сума заборгованості за відсотками 32 100,30 дол. США;
- за кредитним договором від 31 жовтня 2008 року № 010-2/07-01-0811-08 в сумі 1 527 311,31 грн, де сума заборгованості за кредитом 986 461,30 грн та сума заборгованості за відсотками 540 850,01 грн;
- за кредитним договором від 31 жовтня 2008 року № 010-2/07-01-0812-08 в сумі 473 688,15 грн, де сума заборгованості за кредитом 312 243,74 грн, сума заборгованості за відсотками 161 444,41 гривень, а всього у сумі 8 215 610,20 грн;
ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», пред`явлених до них.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 26 травня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року в справі № 2-747/11 за позовом ТОВ «ФК «Форінт» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року в справі № 2-747/11 відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України у редакцій, чинній до 15 грудня 2017 року, набрало законної сили 20 жовтня 2013 року, то десятирічний строк на подання заяви про перегляд вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами з підстав встановленої фальшивості доказів сплив 20 жовтня 2023 року.
Нововиявлена обставина у вигляді ухвали суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності як підстава перегляду на момент спливу строку не існувала, а з`явилась вже після його спливу. Цей факт не впливає на висновок суду щодо відсутності підстав для відкриття провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Харківського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. 
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Харкова від 26 травня 2025 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційний суд виходив з того, що при зверненні до суду із заявою від 20 жовтня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначали, що нововиявленою обставиною у справі є фальшивість письмових доказів, а саме підписів на додаткових угодах, встановлена у межах кримінального провадження № 12021221200001246. Ці обставини є істотними для справи, які не були відомі заявникові.
Матеріали справи свідчать, що рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України у редакцій, чинній до 15 грудня 2017 року, набрало законної сили 21 жовтня 2013 року (понеділок). Таким чином, десятирічний строк на подання заяви про перегляд рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами з підстав встановленої фальшивості доказів спливав 21 жовтня 2023 року.
Із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року представник заявників звернулась до суду 20 жовтня 2023 року (заява здана до відділення поштового зв`язку). Тобто строк 10 років на час звернення з заявою до суду не сплинув.
Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та зробив помилковий висновок про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у зв`язку із пропуском строку на подання заяви.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
У листопаді 2025 року ТОВ «ФК «Форінт» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Філатовою Н. А. Просить постанову Харківського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року скасувати, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Харкова від 26 травня 2025 року залишити в силі; вирішити питання про розподіл судових витрат.
Касаційна скарга мотивована тим, що:
ОСОБА_1 вже скористався правом на звернення до суду у 2021 році з заявою про перегляд рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року за нововиявленими обставини, посилаючись на підроблення (фальшивості) підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (фінансових поручителів) на додаткових угодах до кредитних договорів, якими нібито збільшено розмір їх зобов`язань як фінансових поручителів, із посиланням на висновок експерта від 12 жовтня 2021 року № 22204/25577-25587 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні №12021221200001246. При цьому, касаційним судом зроблено висновок про порушення судом першої інстанції процесуального закону щодо можливості поновлення присічного строку про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, за заявою ОСОБА_1 , поданою з підстав пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, який сплив у 2016 році. Під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 15 листопада 2021 року про перегляд рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шевченко Д. С., зловживаючи процесуальними правами, у процесуальних документах (апеляціях, касаційних скаргах тощо) посилалася на дві різні підстави (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України та пункт 2 частини другої статті 423 ЦПК України). Для звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими із такими підставами встановлено різні присічні строки;
заява від 20 жовтня 2023 року, подана з підстав пункту 2 частини другої статті 423 ЦПК України, свідчить про зловживання заявником своїми процесуальними правами, адже така підстава на момент звернення з заявою не існувала, а виникла пізніше - ухвала суду у справі № 638/15233/23 про звільнення від кримінальної відповідальності через сплив строків давності, якою нібито було встановлено факт фальшивості доказів, постановлена 07 листопада 2023 року та набрала законної сили 15 листопада 2023 року;
представник ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - адвокат Шевченко Д. С. звернулася до суду із заявою, яка підписана 20 жовтня 2023 року та нібито направлена засобами поштового зв`язку 20 жовтня 2023 року (штамп Укрпошти на конверті є нерозбірливим, інших доказів (фіскального чеку тощо) до суду не надано) про перегляд (скасування) рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року в справі № 2-747/11 за нововиявленими обставинами, посилаючись на пункт 2 частини другої статті 423 ЦПК України. Ця заява зареєстрована судом 20 листопада 2023 року та судом здійснено її автоматизований розподіл. Проте представник відповідачів 20 жовтня 2023 року не міг звертатися із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами з підстав пункту 2 частини другої статті 423 ЦПК України, адже на вказану дату не існувало відповідних підстав, а саме ухвали про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, із встановленням фальшивості письмових доказі;
хоча заява представника відповідачів і містить посилання на пункт 2 частини другої статті 423 ЦПК України, але вона фактично подана з підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, з посиланнями на істотні обставини, які не могли бути відомі заявникам під час розгляду справи - на підроблення (фальшивості) підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (фінансових поручителів) на додаткових угодах до кредитних договорів, якими збільшено розмір зобов`язань фінансових поручителів без їх згоди. Надалі, 14 травня 2025 року представником заявників були подані додаткові пояснення (уточнення до заяви про перегляд за нововиявленими обставинами) з долученням ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 листопада 2023 року в справі № 638/15233/23, яка набрала законної сили 15 листопада 2023 року. Вказані пояснення не можуть змінювати первісну підставу заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами;
постановлення ухвали суду від 07 листопада 2023 року в кримінальному провадженні, яка набрала законної сили 15 листопада 2023 року, після закінчення спливу десятирічного присічного строку для перегляду рішення суду від 09 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами (який закінчився 20 жовтня 2023 року), не може змінювати, продовжувати чи поновлювати такий строк, чи надавати можливість недобросовісним учасникам справи змінювати підстави звернення до суду раніше поданої заяви чи надавати можливість звернутися до суду раніше з заявою, коли ще не існує взагалі таких підстав;
ухвалою суду від 07 листопада 2023 року не встановлювалась фальшивість письмових доказів - додаткових угод до кредитних договорів, на підставі яких ухвалено рішення суду про стягнення заборгованості з відповідачів у справі № 2-747/11. Оригінали вказаних письмових доказів досліджувалися судом під час розгляду справи, копії яких додавалися до позову, та надавалися для проведення судово-економічної експертизи, згідно з ухвалою суду від 07 листопада 2012 року в справі №2-747/11, але оригінали таких додаткових угод до кредитних договорів не були предметом дослідження та проведення експертизи у межах кримінального провадження № 12021221200001246. Більш того, в ухвалі про звільнення від кримінальної відповідальності зазначено, що суд під час розгляду клопотання прокурора не досліджував зібрані у кримінальному провадженні докази, не встановлював наявності або відсутності події і складу кримінального правопорушення та винуватості особи;
норма пункту 2 частини другої статті 423 ЦПК України, яка є підставою для звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, не надає можливості неоднозначного її трактування та встановлює виключну підставу - наявність вироку або ухвали про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, якою встановлено факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у справі, а не як посилається представник відповідачів, що звернулися до суду за фактом підроблення документів, а потім була постановлена ухвала, яка підтверджує ці обставини;
встановлений пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України трирічний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, та встановлений пунктом 2 частини другої статті 424 ЦПК України десятирічний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про перегляд цього судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є присічним (преклюзивним) і поновленню не підлягає. Недодержання вимоги щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку. На час звернення з заявою про перегляд рішення суду від 09 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами, постановлення ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 листопада 2023 року в справі № 638/15233/23 у кримінальному провадженні № 12021221200001246, яка набрала законної сили 15 листопада 2023 року, та подання 14 травня 2025 року додаткових пояснень (уточнень до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами), яка є фактично новою заявою, поданою з підстав пункту 2 частини другої статті 423 ЦПК України, всі строки (які є преклюзивними і поновленню не підлягають) на звернення з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами сплили, що є підставою для відмови у відкритті провадження;
суд першої інстанції, перевіряючи форму та зміст поданої заяви, правильно застосував положення норм процесуального права, а не формально вказав, як це зробив суд апеляційної інстанції, що нібито заява подана до суду 20 жовтня 2023 року, в межах десятиденного строку, який закінчився 21 жовтня 2023 року, з підстав пункту 2 частини другої статті 423 ЦПК України, які на час звернення не існували, адже ухвала Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 листопада 2023 року в справі № 638/15233/23, яка набрала законної сили 15 листопада 2023 року, була постановлена вже після закінчення всіх присічних строків (частина друга статті 424 ЦПК України). Зазначене є підставою для відмови у відкритті провадження;
також суд апеляційної інстанції вийшов за межі своїх повноважень, визначених статтею 367 ЦПК України, оскільки скасував ухвалу суду першої інстанції, якою відмовлено у відкритті провадження двом відповідачам ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), а апеляційна скарга подана лише в інтересах ОСОБА_1 . Такий підхід до розгляду справи судом апеляційної інстанції суперечить завданням та засадам цивільного судочинства, порушує принцип правової визначеності.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 01 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 2-747/11 та витребувано справу з суду першої інстанції. Цією ж ухвалою в задоволенні клопотання ТОВ «ФК «Форінт» про зупинення дії постанови Харківського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року відмовлено.
У березні 2026 року матеріали справи № 2-747/11 надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2026 року справу призначено до судового розгляду.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 01 грудня 2025 року зазначено, що доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права).
Фактичні обставини справи
Суди встановили, що рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Стягнено солідарно з ОСОБА_3 (як фізичної особи та фізичної особи - підприємця), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за генеральною кредитною угодою від 12 травня 2008 року № 07-01-90-08: за кредитним договором від 12 травня 2008 року № 010-2/07-01-0421-08 у розмірі 659 240,59 дол. США, з яких: 476 254,17 дол. США - заборгованість за кредитом; 182 986,42 дол. США - заборгованість за відсотками; за кредитним договором від 12 травня 2008 року № 010-2/07-01-0422-08 у розмірі 118 266,07 дол. США, з яких: 86 165,77 дол. США - заборгованість за кредитом; 32 100,30 дол. США - заборгованість за відсотками; за кредитним договором від 31 жовтня 2008 року № 010-2/07-01-0811-08 у розмірі 1 527 311,31 грн, з яких: 986 461,30 грн - заборгованість за кредитом; 540 850,01 грн - заборгованість за відсотками; за кредитним договором від 31 жовтня 2008 року № 010-2/07-01-0812-08 у розмірі 473 688,15 грн, з яких: 312 243,74 грн - заборгованість за кредитом; 161 444,41 грн - заборгованість за відсотками, а всього - 8 215 610,20 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 грудня 2017 року за заявою правонаступника замінено стягувача у виконавчому провадженні - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Форінт».
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 18 листопада 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року; відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами у цій цивільній справі та призначено судове засідання.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 28 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами задоволено. Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року скасовано за нововиявленими обставинами та ухвалено нове судове рішення. Позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Стягнено солідарно з ОСОБА_3 (як фізичної особи та фізичної особи - підприємця), ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за генеральною кредитною угодою від 12 травня 2008 року № 07-01-90-08: за кредитним договором від 12 травня 2008 року № 010-2/07-01-0421-08 у розмірі 659 240,59 дол. США, з яких: 476 254,17 дол. США - заборгованість за кредитом; 182 986,42 дол. США - заборгованість за відсотками; за кредитним договором від 12 травня 2008 року № 010-2/07-01-0422-08 у розмірі 118 266,07 дол. США, з яких: 86 165,77 дол. США - заборгованість за кредитом; 32 100,30 дол. США - заборгованість за відсотками; за кредитним договором від 31 жовтня 2008 року № 010-2/07-01-0811-08 у розмірі 1 527 311,31 грн, з яких: 986 461,30 грн - заборгованість за кредитом; 540 850,01 грн - заборгованість за відсотками; за кредитним договором від 31 жовтня 2008 року № 010-2/07-01-0812-08 у розмірі 473 688,15 грн, з яких: 312 243,74 грн - заборгованість за кредитом; 161 444,41 грн - заборгованість за відсотками, а всього - 8 215 610,20 грн. Стягнено із ОСОБА_3 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 10 серпня 2007 року № 010-2/07/1-905-07 у розмірі 197 051,67 дол. США. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року, з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року про виправлення описки, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Форінт» задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 28 квітня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Стягнено з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ТОВ «ФК «Форінт» суму заборгованості за генеральною кредитною угодою від 12 травня 2008 року № 07-01-90-08: за кредитним договором від 12 травня 2008 року № 010-2/07-01-0421-08 у розмірі 659 240,59 дол. США; за кредитним договором від 12 травня 2008 року № 010-2/07-01-0422-08 у розмірі 118 266,07 дол. США ; за кредитним договором від 31 жовтня 2008 року № 010-2/07-01-0811-08 у розмірі 1 527 311,31 грн; за кредитним договором від 31 жовтня 2008 року № 010-2/07-01-0812-08 у розмірі 473 688,15 грн, а всього - 8 104 919,37 грн. Стягнено з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Форінт» заборгованість за кредитним договором від 10 серпня 2007 року № 010-2/07/1-905-07 у розмірі 197 051,67 дол. США. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2024 року ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 18 листопада 2021 року, рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 28 квітня 2023 року, постанову Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року скасовано, справу передано до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 лютого 2025 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі № 2-747/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступник - ТОВ «ФК «Форінт») до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року в цій справі відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України у редакцій, чинній до 15 грудня 2017 року, набрало законної сили 21 жовтня 2013 року (понеділок).
Заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року, яка подана з підстав, передбачених пунктом 2 частини другої статті 423 ЦПК України, надійшла до суду 20 листопада 2023 року (здана до відділення поштового зв`язку 20 жовтня 2023 року).
Позиція Верховного Суду
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
У статті 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
У частині другій статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справ; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
За змістом частини першої статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано, зокрема: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення; 2) з підстави, визначеної пунктом 2 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли вирок (ухвала) у кримінальному провадженні набрав законної сили; 3) з підстави, визначеної пунктом 3 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Частиною другою статті 424 ЦПК України встановлено, що з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили; 2) з підстав, визначених пунктами 2-3 частини другої та частиною третьою статті 423 цього Кодексу, - не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. 
Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені (частина третя статті 424 ЦПК України).
Відповідно до частини першої, пункту 6 частини третьої статті 426 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинна відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення заяв до суду першої інстанції. До заяви додається, зокрема у разі пропуску строку на подання заяви, - клопотання про його поновлення.
Згідно зі статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Встановлений пунктом 2 частини другої статті 424 ЦПК України десятирічний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про перегляд цього судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктами 2-3 частини другої статті 423 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає. Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня 2023 року в справі № 2-3991/11, від 07 грудня 2023 року в справі № 554/1494/16, від 19 листопада 2024 року в справі № 344/16968/16, від 09 жовтня 2025 року в справі № 689/557/20.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункт 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
Постанова суду апеляційної інстанції складається з, зокрема, мотивувальної частини із зазначенням: мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу (підпункт в пункту 3 частини першої статті 382 ЦПК України).
Касаційний суд зауважує, що законодавець імперативно визначив необхідність здійснювати відхилення доводу (аргументу) апеляційної скарги чи відзиву, з яким апеляційний суд не погоджується. При цьому не має значення, чи стосується такий довід (аргумент) судового рішення по суті, чи тільки процесуального питання (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року в справі № 501/1672/22 (провадження № 61-16084св23), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2024 року в справі № 441/1159/21 (провадження № 61-14938св23)).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).
Учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні (пункти 2, 4 і 5 частини другої статті 43 ЦПК України).
Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами (частина перша статті 44 ЦПК України).
Потрібно розмежовувати матеріальну та процесуальну добру совість і відповідно зловживання матеріальними та процесуальними правами як за сферою застосування відповідних юридичних конструкцій, так і за наслідками такого застосування.
Матеріальна добра совість визначається, зокрема, пунктом 6 статті 3 Цивільного кодексу України, а процесуальна, - зокрема, статтею 44 ЦПК України (див. mutatis mutandis постанови Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 4 листопада 2024 року в справі № 532/1550/23, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 вересня 2025 року у справах № 758/10275/21 і № 754/3801/23 тощо).
У разі зловживання процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Тоді як наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова у задоволенні позову (див. mutatis mutandis постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2020 року в справі № 318/89/18, від 17 листопада 2021 року в справі № 757/30424/18, від 9 серпня 2023 року у справі № 932/4154/22, від 17 вересня 2025 року у справах № 758/10275/21, Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 лютого 2021 року в справі № 904/2979/20, Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2024 року в справі № 686/16569/22).
Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер (пункт 3 частини другої статті 44 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 липня 2026 року в справі № 910/10837/25 (провадження № 12-13гс26) зазначено, що 
«11.9. Сама природа інституту запобігання зловживанню процесуальними правами свідчить про те, що суд має право реагувати на такі дії з власної ініціативи (ex officio), адже такий підхід кореспондує завданням суду (господарської, цивільної, адміністративної юрисдикції) зокрема визначеним, у статтях 2, 13 ГПК України, а також у статтях 2, 12 ЦПК України та статті 2 КАС України.
11.10. У цьому аспекті слід ураховувати, що зловживання процесуальними правами порушує не лише приватні інтереси іншої сторони, але й загрожує належному порядку здійснення правосуддя, а відсутність у суду ефективних механізмів реагування на очевидне процесуальне зловживання могла б поставити під загрозу: принцип розумних строків судового розгляду; ефективність правосуддя; рівність учасників процесу; авторитет судової влади; право інших осіб на справедливий суд.
11.11. Саме тому суд не має бути пасивним спостерігачем недобросовісної процесуальної поведінки лише через відсутність відповідного клопотання учасника справи».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 липня 2026 року в справі № 910/10837/25 (провадження № 12-13гс26) також вказано, що 
«12.2. Законодавець, використовуючи поняття «завідомо безпідставний позов», «позов за відсутності предмета спору» та «спір, який мас очевидно штучний характер», фактично встановлює межі допустимої реалізації права на доступ до правосуддя та вводить процесуальні запобіжники проти використання суду не для захисту права, а для досягнення неправомірної або непритаманної судочинству мети.
12.3. Водночас ці поняття не мають законодавчого визначення, а отже, мають оціночний характер, що обумовлює необхідність їх судового тлумачення та формування критеріїв правозастосування.
12.4. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що суд при застосуванні відповідних процесуальних наслідків зловживання процесуальними правами повинен встановити очевидність недобросовісної мети, явну непропорційність використання процесуальних механізмів та суперечність поведінки учасника завданню судочинства.
12.5. У цьому аспекті особливого значення набуває принцип добросовісності як фундаментальна засада процесуального права.
12.6. Саме крізь призму добросовісності повинні оцінюватися межі реалізації права на позов, оскільки процесуальні права не можуть використовуватися всупереч їх соціальному призначенню - ефективному судовому захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів».
У справі, що переглядається:
при зверненні до суду з заявою від 20 жовтня 2023 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зазначали, що нововиявленою обставиною у справі є фальшивість письмових доказів, а саме підписів на додаткових угодах, встановлена у межах кримінального провадження № 12021221200001246. Ці обставини є істотними для справи, які не були відомі заявникові;
при відмові у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року в справі № 2-747/11 за позовом ТОВ «ФК «Форінт» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості суд першої інстанції виходив з того, що вказане судове рішення відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України у редакцій, чинній до 15 грудня 2017 року, набрало законної сили 20 жовтня 2013 року. Тому десятирічний строк на подання заяви про перегляд вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами з підстав встановленої фальшивості доказів сплив 20 жовтня 2023 року. Крім того, нововиявлена обставина у вигляді ухвали суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності як підстава перегляду на момент спливу строку не існувала, а з`явилась вже після його спливу;
при скасуванні ухвали суду першої інстанції та направленні справи для продовження розгляду апеляційний суд встановив, що:
- заява про перегляд рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами надійшла до суду та зареєстрована 20 листопада 2023 року, а здана до відділення поштового зв`язку 20 жовтня 2023 року, що підтверджується штампом на конверті. При цьому зміст самої заяви свідчить, що така подана з підстави, передбаченої пунктом 2 частини другої статті 423 ЦПК України;
- рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України у редакцій, чинній до 15 грудня 2017 року, набрало законної сили 21 жовтня 2013 року (понеділок). Таким чином, десятирічний строк на подання заяви про перегляд рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами з підстав встановленої фальшивості доказів спливав 21 жовтня 2023 року;
установивши, що із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року представник заявників звернулась до суду 20 жовтня 2023 року, коли вона (заява) здана до відділення поштового зв`язку, апеляційний суд зробив висновок, що десятирічний строк на час звернення із заявою до суду не сплив;
разом з цим, у відзиві на апеляційну скаргу (т. 12, а. с. 176-184) ТОВ «ФК «Форінт» зазначало, що:
-  ОСОБА_1 вже скористався правом на звернення до суду у 2021 році з заявою про перегляд рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року за нововиявленими обставини, посилаючись на підроблення (фальшивості) підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (фінансових поручителів) на додаткових угодах до кредитних договорів, якими нібито збільшено розмір їх зобов`язань як фінансових поручителів, із посиланням на висновок експерта від 12 жовтня 2021 року № 22204/25577-25587 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні №12021221200001246. При цьому, касаційним судом під час розгляду справи зроблено висновок про порушення судом першої інстанції процесуального закону щодо можливості поновлення присічного строку про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, за заявою ОСОБА_1 , поданою з підстав пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, який сплив у 2016 році. Під час розгляду заяви від 15 листопада 2021 року про перегляд рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шевченко Д. С., зловживаючи процесуальними правами, у процесуальних документах (апеляціях, касаційних скаргах тощо) посилалася на дві різні підстави (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України та пункт 2 частини другої статті 423 ЦПК України);
- заява від 20 жовтня 2023 року, подана з підстав пункту 2 частини другої статті 423 ЦПК України, свідчить про зловживання заявником своїми процесуальними правами, адже така підстава на момент звернення із заявою не існувала, а виникла пізніше. Ухвала суду у справі № 638/15233/23 про звільнення від кримінальної відповідальності через сплив строків давності, якою нібито було встановлено факт фальшивості доказів, постановлена 07 листопада 2023 року та набрала законної сили 15 листопада 2023 року;
- представник ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - адвокат Шевченко Д. С. звернулася до суду із заявою, яка підписана 20 жовтня 2023 року та нібито направлена засобами поштового зв`язку 20 жовтня 2023 року (штамп Укрпошти на конверті є нерозбірливим, інших доказів (фіскального чеку тощо) до суду не надано), про перегляд (скасування) рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року в справі № 2-747/11 за нововиявленими обставинами, посилаючись на пункт 2 частини другої статті 423 ЦПК України. Ця заява зареєстрована судом 20 листопада 2023 року. Проте представник відповідачів 20 жовтня 2023 року не міг звертатися із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами з підстав пункту 2 частини другої статті 423 ЦПК України, адже на вказану дату не існувало відповідних підстав - ухвали про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, із встановленням фальшивості письмових доказі;
- хоча заява представника відповідачів і містить посилання на пункт 2 частини другої статті 423 ЦПК України, але вона фактично подана з підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, з посиланнями на істотні обставини, які не могли бути відомі заявникам під час розгляду справи - на підроблення (фальшивості) підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (фінансових поручителів) на додаткових угодах до кредитних договорів, якими збільшено розмір зобов`язань фінансових поручителів без їх згоди. Надалі, 14 травня 2025 року представником заявників були подані додаткові пояснення (уточнення до заяви про перегляд за нововиявленими обставинами) з долученням ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 листопада 2023 року в справі № 638/15233/23, яка набрала законної сили 15 листопада 2023 року. Вказані пояснення не можуть змінювати первісну підставу заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами;
- постановлення ухвали суду від 07 листопада 2023 року в кримінальному провадженні, яка набрала законної сили 15 листопада 2023 року, після закінчення спливу десятирічного присічного строку для перегляду рішення суду від 09 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами (який закінчився 20 жовтня 2023 року), не може змінювати, продовжувати чи поновлювати такий строк, чи надавати можливість недобросовісним учасникам справи змінювати підстави звернення до суду раніше поданої заяви чи надавати можливість звернутися до суду раніше з заявою, коли таких підстав ще не існувало;
таким чином, ТОВ «ФК «Форінт» у відзиві на апеляційну скаргу фактично посилалось на те, що звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та їх дії, які передували такому зверненню, а також їхнього представника під час розгляду заяви, містить ознаки зловживання процесуальними правами;
проте апеляційний суд, переглянувши ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку та скасувавши її, належним чином доречних доводів (аргументів) відзиву на апеляційної скарги, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, не спростував та оцінки їм не надав.
Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом (частина четверта статті 411 ЦПК України).
За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив передчасний висновок про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2013 року в справі № 2-747/11 за позовом ТОВ «ФК «Форінт» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Тому оскаржену постанову апеляційного суду належить скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з порушенням норм процесуального права. Таким чином, касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Тому розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат (див. висновок у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18)).
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», яка подана представником Філатовою Наталією Анатоліїною, задовольнити частково.
Постанову Харківського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
З моменту ухвалення постанови суду касаційної інстанції постанова Харківського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року втрачає законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий В. І. Крат
Судді: Д. А. Гудима
І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко