ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
07 вересня 2026 року
м. Харків
справа № 636/8045/25
провадження № 22-ц/818/3036/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П., 
суддів: Тичкової О.Ю., Маміної О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Харківського обласного центру зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття, за апеляційною скаргою Харківського обласного центру зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 січня 2026 року, постановлене суддею Карімовим І.В..,
в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року Харківський обласний центр зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття за період з 08.07.2022 по 04.10.2022 у розмірі 28306,44 грн., а також понесених витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 16 червня 2022 року звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості засобами телекомунікаційного зв`язку для отримання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, власноручно заповнював відповідну форму та підтверджував достовірність наданої ним інформації, надав згоду на обробку своїх персональних даних. Інформував, що не належить до зайнятого населення та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, зокрема не забезпечує себе роботою самостійно. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 06 квітня 2020 року № 624, (який діяв на момент прийняття рішень по особі), ОСОБА_1 з 17.06.2022 надано статус безробітного відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» та призначена виплата допомоги по безробіттю з 17.06.2022 по 11.06.2023 у розмірі, встановленому законодавством. ОСОБА_1 перебував на обліку в Харківському міському центрі зайнятості у статусі безробітного з 17.06.2022 по 05.10.2022. Припинено реєстрацію наказом від 05.10.2022 № НT221005, у зв`язку з поданням письмової заяви відповідачем про зняття з реєстрації як безробітного. Харківським міським центром зайнятості за реквізитами ОСОБА_1 на його поточний рахунок перераховано допомогу по безробіттю за період з 08.07.2022 по 04.10.2022 у сумі 28 306 грн. 44 коп. У ході відпрацювання інформації від ПФУ (у порядку здійснення верифікації та моніторингу державних виплат) щодо осіб, які зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні, виявлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком з 08.07.2022, у зв`язку з чим Харківським міським центром зайнятості проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, результатами якого складено акт від 20.12.2022 № 254/2022. Актом встановлено, що відповідач у період перебування в статусі безробітного з 17.06.2022 по 05.10.2022, перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як пенсіонер за віком з 08.07.2022 довічно відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Під час перебування в центрі зайнятості у статусі безробітного відповідачем не надавались жодні документи, які б підтверджували факт отримання пенсії за віком.
У відповідності до вищезазначеного, директором Харківського міського центру зайнятості прийнятий наказ від 27.12.2022 № 369 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 в сумі 28 306 грн. 44 коп. На виконання цього наказу відповідачу направлено лист-претензією від 29.12.2022 № XMЦ3-02-6039 з пропозицією в добровільному порядку сплатити суму боргу, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. За результатами розгляду листа-претензії ОСОБА_1 повідомив Харківську філію Харківського обласного центру зайнятості, що рішенням ГУ ПФУ в Київській області від 20.07.2022 йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, та в подальшому йому призначено пенсію за віком завдяки його зверненню до Офісу Президента України. У зв`язку з чим, з метою з`ясування обставин призначення пенсії ОСОБА_1 Харківською філією Харківського обласного центру зайнятості 29.10.2024 направлено запит до Головних управлінь ПФУ в Київській області та Харківській області На зазначений запит 18.11.2024 отримано лист від ГУ ПФУ у Київській області, в якому зазначено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.07.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах винесено рішення від 20.07.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки довідки про пільговий стаж ОСОБА_1 не були підтверджені. За результатами зустрічної перевірки пільгових довідок складений акт проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідок для підтвердження страхового стажу від 30.08.2022, яким підтверджено достовірність виданих довідок. За результатами повторного розгляду заяви рішенням від 20.09.2022 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.07.2022. 3 огляду на вищезазначене, з дати призначення пенсії за віком, особа не має права перебувати у статусі безробітної та отримувати допомогу по безробіттю. Сума незаконно отриманої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період з 08.07.2022 (дата призначення пенсії) по 04.10.2022 складає 28306 грн. 44 коп., яку відповідач добровільно не повернув, чим завдано шкоди Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30 січня 2026 року у задоволенні позовних вимог Харківського обласного центру зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття - відмовлено.
В апеляційній скарзі представник Харківського обласного центру зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що ухвала про відкриття провадження у справі на адресу позивача не надходила. Про відкриття провадження позивачу стало відомо через офіційний вебпортал «Судова влада України». Таким чином, судом було порушено вимоги ст. 128 ЦПК України щодо належного повідомлення учасників справи. У зв`язку з відсутністю об`єктивної можливості прибути в судове засідання 30.10.2025 позивачем у встановлений ст. 212 ЦПК України строк було подано заяву (про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції). Однак, судом першої інстанції вказана заява не була розглянута, та суд не постановив жодної ухвали щодо її задоволення або відмови. Фактично позивача було позбавлено можливості реалізувати право на участь у судовому засіданні. Крім того, в оскаржуваному рішенні, суд зазначив, що «представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги підтримував у повному обсязі та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Звертає увагу суду, що жодної подібної заяви представником позивача не подавалося. Отже, сукупність зазначених порушень свідчить про розгляд справи за відсутності належної реалізації процесуальних прав позивача, що є істотним порушенням норм процесуального права та безумовною підставою для скасування рішення. Вказує, що призначення пенсії за віком на пільгових умовах є підставою для припинення реєстрації безробітного, а також унеможливлює таку реєстрацію у випадку звернення до служби зайнятості особи, яка таку пенсію вже отримує. До такого висновку дійшов також Верховний Суд у постановах 04 жовтня 2018 року у справі №452/1710/16-ц, від 26 вересня 2018 року у справі №545/164/17. За період з 08.07.2022 по 04.10.2022 ОСОБА_1 одночасно отримано виплати за різними видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, що є взаємовиключними: пенсію за віком на пільгових умовах та допомогу по безробіттю. Суд застосував загальну норму ст. 1215 ЦК України та дійшов висновку, що допомога по безробіттю як засіб до існування не підлягає поверненню. Однак суд не врахував спеціальну норму — ч. З ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до цієї норми: сума виплаченого забезпечення стягується з особи з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати. Отже, отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах є обставиною, що впливає на умови виплати відповідачу допомоги по безробіттю, тому неповідомлення ним центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить щодо доведеності з боку позивача наявності обставин, з якими стаття 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» пов`язує наявність підстав для стягнення виплаченого забезпечення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, представник Харківського обласного центру зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості зазначає, що їх не було належим чином повідомлено про розгляд справи, у зв`язку з чим вони були позбавлені можливості реалізувати процесуальні права, а саме приймати участь у судовому засіданні та надати відповідь на відзив.
Як вбачається з матеріалів справи провадження по справі відкрито 22.09.2025 року, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Матеріали справи містять дані про те, що позивач був обізнаний про розгляд справи, про що свідчить розписка про вручення поштової кореспонденції (а.с. 49).
Крім того, як вбачається з матерілаів справи, судом першої інстанції було направлено на адресу Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості судову повістку про розгляд справи, призначений на 30.01.2026 року (а.с. 54), проте конверт з вкладенням повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 березня 2025 року у справі № 361/8988/14-ц вказано, що «Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18, системно аналізуючи положення ЦПК України, дійшла висновку про те, що особа, не повідомлена про розгляд справи (пункт 1 частини другої статті 358 цього Кодексу), - це особа, яку не сповістили про наявність судового провадження у справі і яка відповідно не знала/не могла знати про розгляд справи. … У матеріалах справи наявні поштові конверти, в яких направлялася судова кореспонденція ОСОБА_2 за адресою; АДРЕСА_1, і які повернулися до суду першої інстанції з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування. 
Враховуючи вказане, позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції.
З приводу доводів позивача про те, що він звернувся до суду першої інстанції із заявою про розгляд справи в режимі відеоконференції, між тим вказана заява судом першої інстанції розглянута не була, колегія суддів зазначає, що невирішення судом вказаного клопотання не є безумовною підставою, передбаченою ст. 376 ЦПК України для скасування судового рішення.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не допустив порушення норм процесуального права при розгляді даної справи, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, а отже доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 червня 2022 року ОСОБА_1 засобами телекомунікаційного зв?язку звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості для отримання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю. 
Реєстрація безробітних засобами телекомунікаційного зв`язку відбувалася за допомогою затверджених наказом ДЦЗ № 35 форм заяви про надання статусу безробітного, заяви про призначення виплати допомоги по безробіттю та заяви про припинення реєстрації, на основі яких створені Google - форми для самостійного заповнення особами на сайті Державної служби зайнятості або верифікованій фейсбук – сторінці ОСОБА_1 власноручно заповнював відповідну форму та підтверджував достовірність наданих ним інформації, надав згоду на обробку своїх персональних даних. Інформував, що не належить до зайнятого населення відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, зокрема не забезпечує себе роботою самостійно. Готовий та здатний приступити до роботи. З правами та обов`язками безробітного ознайомлений та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей. Надав згоду на використання, внесення до Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державної служби зайнятості та здійснення верифікації (перевірки) і моніторингу достовірності інформації, поданої ним для нарахування та отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття, його персональних даних.
Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 06 квітня 2020 року № 624 ( який діяв на момент прийняття рішень по особі) ОСОБА_1 з 17.06.2022 надано статус безробітного відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення». Призначена виплата допомоги по безробіттю з 17.06.2022 по 11.06.2023 у розмірі, встановленому законодавством. 
ОСОБА_1 перебував на обліку в Харківському міському центрі зайнятості у статусі безробітного з 17.06.2022 по 05.10.2022. 
05.10.2022 ОСОБА_1 припинено реєстрацію наказом від № НT221005 у зв`язку з поданням ним письмової заяви про зняття з реєстрації як безробітного. 
Харківським міським центром зайнятості за реквізитами ОСОБА_1 на його поточний рахунок було перераховано допомогу по безробіттю за період з 08.07.2022 по 04.10.2022 у сумі 28 306 грн. 44 коп.
Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009, розслідування центрами зайнятості здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час реєстрації та протягом перебування на обліку як безробітного.
У ході відпрацювання інформації від ПФУ щодо осіб, які зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні, виявлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком з 08.07.2022, у зв`язку з чим Харківським міським центром зайнятості проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, результатами якого складено акт від 20.12.2022 № 254/2022.
Актом від 20.12.2022 № 254/2022 встановлено, що відповідач у період перебування в статусі безробітного з 17.06.2022 по 05.10.2022 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як пенсіонер за віком з 08.07.2022 довічно відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Під час перебування на обліку в службі зайнятості відповідачем не надавались жодні документи, які б підтверджували факт отримання ним пенсії за віком.
Невиконання відповідачем встановлених законодавством вимог, а саме неповідомлення про те, що він отримує пенсію за віком, призвело до безпідставного отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 28306 грн. 44 коп.
Директором Харківського міського центру зайнятості виданий наказ від 27.12.2022 N? 369 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 в сумі 28 306 грн. 44 коп., який разом з листом-претензією від 29.12.2022 № XMЦ3-02-6039 з пропозицією в добровільному порядку сплатити суму боргу направлені відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
ОСОБА_1 у відповідь на лист-претензію повідомив Харківську філію Харківського обласного центру зайнятості, що рішенням ГУ ПФУ в Київській області від 20.07.2022 йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, та в подальшому йому було призначено пенсію за віком завдяки його зверненню до Офісу Президента України.
29.10.2024 за вих. № 17.05-7846 Харківською філією Харківського обласного центру зайнятості направлено запит до Головних управлінь ПФУ в Київській області та Харківській області з метою з`ясування обставин призначення пенсії ОСОБА_1 
18.11.2024 на цей запит отримано лист від ГУ ПФУ у Київській області, в якому зазначено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.07.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах винесено рішення від 20.07.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки довідки про пільговий стаж ОСОБА_1 не були підтверджені первинними документами.
Як вбачається з листа від 12.09.2022 за інформацією ГУ ПФУ у Харківській області за результатами зустрічної перевірки пільгових довідок складений акт проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідок для підтвердження страхового стажу від 30.08.2022, яким підтверджено достовірність виданих довідок. За результатами повторного розгляду заяви, рішенням від 20.09.2022 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.07.2022 року.
У відповідності до п. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законом, та можливості добровільного страхування у випадках, передбачених законом.
Частиною першою статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено встановлення статусу безробітного, а саме статус зареєстрованого безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Статус зареєстрованого безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам у день подання ними особистої заяви про надання статусу зареєстрованого безробітного до будь-якого обраного ними територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від наявності або відсутності у таких осіб задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування).
У відповідності до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
За змістом ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі припинення реєстрації безробітного відповідно до статті 45 Закону України «Про зайнятість населення».
Як зазначено у пунктах 8, 13 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг; а також досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.
Аналогічно абзацами 13 та 17 підпункту 1 пункту 32 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 2023 р № 446 Центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня: досягнення зареєстрованим безробітним встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії за віком на пільгових умовах чи за вислугу років; а також встановлення факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу зареєстрованого безробітного, призначення виплати допомоги по безробіттю та надання соціальних послуг.
Верховний Суд України в постанові від 17 лютого 2015 року у справі №21-20а-15 дійшов до висновку про те, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в редакції на момент виникнення спірних правовідносин застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Таким чином, умовою стягнення виплаченого забезпечення є умисне невиконання застрахованою особою своїх обов`язків та зловживання ними. У зв`язку з чим позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме подання нею недостовірних даних.
Відповідна правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 802/1206/17-а та від 24 квітня 2019 року у справі № 757/17820/17-ц (провадження № 61-45759св18). Вищевказане узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження №61-33727св18).
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Статтею 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи, не підлягає поверненню.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Тлумачення вказаної статті свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; та у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18) та підтриманий сталою судовою практикою (постанова Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі № 382/1728/18).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15 вказала, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
З положень закону випливає, що обов`язок спростування презумпції добросовісності покладається на суб`єкта, який відповідні дії (правочин) ставить під сумнів.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 677/876/2.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).
Отже, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки на момент набуття статусу безробітного та під час отримання допомоги відповідач не подавав до Харківського обласного центру зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості недостовірних даних; виплата допомоги по безробіттю здійснена за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та відсутності факту недобросовісності набувача ОСОБА_1 .
Позивачем не доведено факту недобросовісності з боку відповідача, а відтак немає підстав стверджувати про відсутність у ОСОБА_1 права на отримання допомоги по безробіттю, оскільки необхідною умовою для відмови у виплаті або припинення виплати допомоги по безробіттю є саме недобросовісність з боку набувача. З огляду на принцип змагальності саме позивач, який пред`являє вимогу про повернення коштів, повинен довести цю обставину.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного 17.06.2022 року, а до пенсійного фонду - 08.07.2022 року.
Проте, рішенням ПФУ від 20.07.2022 р. ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що надані довідки на підтвердження пільгового стажу потребують перевірки. Тільки за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 йому листом №17.05-7846 ГУ ПФ України в Київській області від 29.10.24 року доведено до відома, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України від 20.09.2022 № 205250009073 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 08.07.2022 року
Відтак до моменту, поки органом ПФУ не видано внутрішнє розпорядження про призначення пенсії, особа формально не має статусу пенсіонера та не отримує виплат. Обов`язок повідомити центр зайнятості виникає саме після фактичного призначення пенсії.
При цьому 05.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся до центру зайнятості з поданням про зняття його з реєстрації як безробітного та саме з цієї дати відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрнутованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Харківського обласного центру зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості – залишити без задоволення.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 січня 2026 року - залишити залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:        Н.П. Пилипчук 

Судді:         О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова