Справа № 638/7298/26
Провадження № 2-а/638/143/26
РІШЕННЯ
Іменем України
23 червня 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Тимченка А.М.
за участю секретаря судового засідання Кондратюк І.В.
представника позивача- адвоката Кравчуна Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника Кравчуна Дмитра Вікторовича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2026 року ОСОБА_1 в особі представника Кравчуна Дмитра Віктровича звернувся до Шевченківського районного суду міста Харкова як адміністративного з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №6934744 від 30.03.2026 року відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Позом мотивовано тим, що 30 березня 2026 року співробітники поліції безпідставно звинуватили Брушнецького Вадима Васильовича в тому що він керував автомобілем з ознаками ДТП та не мав права керування транспортним засобом та склали постанову серія ЕНА №6934744 від 30.03.2026. Постанова була виписана без належних та допустимих доказів, водій не був проінформований про конкретну причину зупинки транспортного засобу, віжсутні докази факту керування позивачем трансплортним засобом. Як зазначено у позовній заяві, позивач звертався до працівників поліції з вимогою про надання доказів правопрушення, проте на місці зупинки співробітники поліції відмовили у наданні даного доказу,який зазначений у постанові серії ЕНА № 6934744 від 30.03.2026 в графі 7 –відео з БК,411573.Грунтуючись на викладеному позивач зазначає про відсутність правових підстав у співробітника поліції для винесення оскаржуваної постанови, оскільки жодних доказів до позивача доведено не було та на той час не існувало, що свідчить про порушення поліцейським порядку оцінювання доказів.
Ухвалою суду від 10 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Встановлено відповідачам строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали, протягом якого вони мають право подати суду відзив на позовну заяву.
Департамент патрульної поліції у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, з тих підстав, що оскаржувана постанова винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності. Зазначив, що 30 березня 2026 року співробітники поліції зупинили на блокпості Брушнецького Вадима Васильовича, та в подальшому, оскільки останній керував автомобілем з ознаками ДТП та не мав права керування транспортним засобом та склали постанову серія ЕНА №6934744 від 30.03.2026. у відзові на позов також зазначено, що уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, зокрема у випадку, якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом. Зазначена підстава також кореспондується з пунктом 3 частини першої статті 32 Закону України про Національну поліцію. Таким чином, за наявності обставин, зазначених в частині сьомій статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», працівниками патрульної поліції висловлено вимогу про зупинку водію вищезазначеного транспортного засобу. Поліцейськими встановлено особу водія, ним виявився: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки документів працівниками встановлено, що позивач керував транспортним засобом VOLVO S40, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії. Зазначені дії позивача мали ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивачеві в повному обсязі роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, про що свідчить особистий підпис позивача в пункті № 8 оскаржуваної постанови та підтверджується відеозаписом із портативного відеореєстратора. За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статті 283 КУпАП, інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Пономаренко Дмитром Юрійовичем (далі – інспектор) винесено оскаржувану постанову серії ЕНА № 6934744 від 30.03.2026, за порушення пункту 2.1.а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень. Зазначеною постановою дії позивача кваліфіковані за частиною другою статті 126 КУпАП. Оскаржувану постанову позивач отримав на місці та в день її винесення, тобто 30.03.2026, що підтверджується особистим підписом позивача в пункті 9 оскаржуваної постанови та змістом долученого до відзиву відеозапису. З огляду на викладене відповідач, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими та повністю заперечує проти задоволення позовних вимог. До відзиву долучено докази у справі про адміністративне правопорушення, а саме відеозаписи зі стаціонарного відеореєстратора, з портативного нагрудного відеореєстратора (бодікамери).
Згідно із відповіддю на відзив від 22.04.2026 зазнаечно, що відповідачем у відзові відсутне фактичне спростування доводів позивача, співробітниками поліції виписана постанова без належних та допустимих доказів, з наданого відповідачем відеозапису вбачається, що транспортний засіб стоїть без руху, доказів щодо зупинки транспртного засобу не надано, а отжек відсутній іакт керування транспортним засобом позивачем.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, що викладені у ньому та відповіді на відзив, просив позов задовольнити та скасувати оскаржувану постанову.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проси в розглянути справу без участі представника відповідача та відмовити в задоволенні позовни з вимог в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що Інспектором 1-го взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Харківській області лейтенатом поліції Пономаренком Дмитром Юрійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6934744 від 30.03.2026 за фактом того, що 30.03.2026 близько 12:00 за адресою: с-ще Високий, вул. Ощепкова, 48-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLVO S40, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками ДТП, та не мав права кеоування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 126 КупАП. На водія накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР).
Відповідно до пункту 2.1 "а" ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку в збройних силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством,- страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку в збройних силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами. 
Частиною другою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із пунктами 8, 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455 затверджено Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан (далі – Порядок № 1455).
Відповідно до абзацу 1 п. 3 Порядку № 1455, блокпост - посилений контрольнопропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
Відповідно до пункту сьомого статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військове командування разом із військовими адміністраціями, зокрема, можуть із залученням органів виконавчої влади перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів за винятком обмежень, встановлених Конституцією України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 № 1456 затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану. 
Пунктом 3 вищевказаного Порядку зазначено, що правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні Документ сформований в системі «Електронний суд» 20.04.2026 3 правопорушення, Закони України Про основи національного спротиву, Про правовий режим воєнного стану, Про оборону України, Про національну безпеку України, Про Національну поліцію, Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України, указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти. 
Пунктом 5 Порядку № 1455 встановлено, що право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. 
Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено. 
У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 – 34, 38, 39, 41 – 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». 
Механізм перевірки документів в осіб під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану визначено Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456. Уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, зокрема у випадку, якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом. 
Зазначена підстава також кореспондується з пунктом 3 частини першої статті 32 Закону України «про Національну поліцію».
Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З наданих відповідачем на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доказів встановлено, що згідно із відповіддю Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській, Сумській областях (Філія ГЦС МВС) від 20.04.2026, відповідно до даних Єдиного державного реєстру МВС станом на 21.04.2026 посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 не видавалося.
Отже, фактичні обставини, які склалися станом на 30.03.2026 року, свідчать про те, що поліцейський встановив відсутність у позивача права на керування транспортними засобами. Встановлені в сукупності ознаки свідчили про порушення ОСОБА_1 п. 2.1.«а» ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. За таких обставин поліцейський не мав законних підстав для того, щоб проігнорувати ці факти, та був зобов`язаний в силу вимог закону розпочати розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Таким чином, поліцейський правильно встановив фактичні обставини справи та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом, не маючи права на керування транспортними засобами.
Доводи позивача про те, що постанова винесена безпідставно, спростовуються змістом постанови, а саме графою 7, в якій перелічено докази, які додаються до постанови:відеозапис з бодікамери 471573, що доданий до постанови.
Дослідженням зазначеного відеозапису, що долучений до матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 повідомлено уповноважену особу – військовослужбовця про те, що в нього вісутне посвідчення на керування транспртним засобом, на підтвердженя особи пред`явлений паспорт ( час відеозапису 11:15:16-11:45:16). Після зупинки війцськовослубовцями були викликані співробітники поліції, які розяснили ОСОБА_1 його права (час відозапису: 12:15:14), передбачені ст. 268 КУпАП, після чого повідомив співробітників поліції про те, що він посвідчення водія не отримував. На відозаписі зафіусовано факт огляду транспортного засобу з метою з`ясування особливостей вантажу та його належності до боєприпасів та військового спорядження. Жодних клопотань ОСОБА_1 не заявлено, вимога про надання відеозапису як доказу відсутня. Також на дослідженому відеозаписі відсутне спростування ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом, або заперечення щодо факту такого керування.
Також, за наявності обставин, зазначених в частині сьомій статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», відсутне безпідставне супинення водія транспортного засобу ОСОБА_1 , що керував транспортним засобом VOLVO S40, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, факт зупинення якого на блокпосту підтверджено наданим відеозаписом з бодікамери 471573, що долучений до постанови у якості доказу.
В подільшому щодо ОСОБА_1 складено постанову серії ЕНА № 6934744 від 30.03.2026, в якій ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив розяснення йому прав та отримання копії зазначеної постанови.
На позивача накладено адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Встановлені судом обставини свідчать про дотримання процесуальних прав ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та повністю спростовують доводи позовної заяви в цій частині.
Постанова серії ЕНА № 6934744 від 30.03.2026 відповідає вимогам ст. 283, 284 КУпАП.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що станом на 30.03.2026 року ОСОБА_1 керував автомобілем, знаючи, що він не отримувава посвідчення водія, що надає право керування транспортним засобом, що підтверджує наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, стягнення відповідачем застосовано без порушень, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.
Доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕНА № 6934744 від 30.03.2026 винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені КУпАП, обґрунтовано, тобто із урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, а тому підстави для її скасування відсутні, у зв`язку з чим суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст. 2, 72-77, 79, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника Кравчуна Дмитра Вікторовича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 6934744 від 30.03.2026, – залишити без задоволення, а постанову серії ЕНА № 6934744 від 30.03.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП – залишити без змін.
Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         А.М.Тимченко