ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2026 року | справа № 380/8897/26
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання вчинити дії.
Обставини справи.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо виплати ОСОБА_1 з 01.01.2026 року пенсії з обмеженням її максимальним розміром та не виплати ОСОБА_1 з 01.03.2026 року пенсії відповідно до зазначеного у довідці про перерахунок пенсії, проведений відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 236 від 25.02.2026 року за пенсійною справою № 1303007358-МВС з 01.03.2026 року, підсумку пенсії з надбавками у розмірі 33151,56 грн;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 з 01.01.2026 року пенсію без обмеження її максимальним розміром, а також здійснити нарахування та виплачувати ОСОБА_1 з 01.03.2026 року пенсію відповідно до зазначеного у довідці про перерахунок пенсії, проведений відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 236 від 25.02.2026 року за пенсійною справою № 1303007358-МВС з 01.03.2026 року, підсумку пенсії з надбавками у розмірі 33151,56 грн, за виключенням виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач є пенсіонером МВС України, інвалідом війни та учасником бойових дій, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та з 01.12.2010 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ. Позивач зазначає, що рішеннями Львівського окружного адміністративного суду у справах №380/29059/23 від 01.04.2024 року та № 380/16168/24 від 18.09.2024 року вже встановлено та підтверджено протиправність та безпідставність застосування Відповідачем до його пенсії обмеження її максимальним розміром. На запит Позивача Відповідач надав відповідь від 10.04.2026 року № 1300-0203-8/57148 разом із довідками про перерахунок пенсії з 01.01.2026 року (на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік») та з 01.03.2026 року (на підставі Постанови КМУ № 236 від 25.02.2026 року). Згідно з вказаними довідками, підсумок перерахованої пенсії з надбавками станом на 01.01.2026 року склав 30556,56 грн, а станом на 01.03.2026 року (з урахуванням індексації) – 33151,56 грн, проте реальний розмір виплати в обох випадках обмежено Відповідачем сумою 28998,06 грн. Позивач вважає такі дії пенсійного органу щодо обмеження виплати пенсії максимальним розміром протиправними, такими, що порушують його конституційні права та чинні судові рішення, які набрали законної сили, у зв`язку з чим звернувся до суду.
Ухвалою від 06 травня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні), відповідно до приписів статей 12, 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Правова позиція ГУ ПФУ у Львівській області мотивована тим, що пенсійний орган діє виключно на підставі та в межах чинного законодавства. Відповідач зазначає, що попереднє судове рішення у справі № 380/16168/24 виконано повністю, і станом на 01.03.2024 року розмір пенсії позивача встановлено в сумі 28998,06 грн, що вже значно перевищує десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність (який станом на 01.01.2026 року становить 25950,00 грн). Посилаючись на статтю 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» № 4695-ІХ та Постанову КМУ № 236 від 25.02.2026 року, Відповідач стверджує, що у 2026 році в період дії воєнного стану пенсії, розмір яких перевищує десять прожиткових мінімумів, виплачуються із застосуванням до суми перевищення спеціальних коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України, а соціально-економічні права не є абсолютними та можуть бути змінені державою залежно від фінансових можливостей бюджету.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, інвалідом війни та учасником бойових дій, з 01.12.2010 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області (пенсійна справа № 1303007358-МВС) та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.
06.04.2026 року Позивач звернувся до Відповідача із запитом, у якому просив надати розрахунки його пенсії у зв`язку з проведенням подальших законодавчих перерахунків у 2026 році.
Листом від 10.04.2026 року за № 1300-0203-8/57148 ГУ ПФУ у Львівській області надало Позивачу відповідь та копії розпоряджень (довідок) про перерахунок пенсії.
Згідно з довідкою про перерахунок пенсії з 01.01.2026 року на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», підсумок нарахованої Позивачу пенсії з надбавками склав 30556,56 грн, проте її розмір до виплати було обмежено сумою 28998,06 грн.
Згідно з довідкою про перерахунок пенсії з 01.03.2026 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 року № 236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році», підсумок нарахованої пенсії з надбавками та індексацією склав 33151,56 грн, проте її розмір до виплати знову обмежено сумою 28998,06 грн.
Як підставу для обмеження виплати суми перерахованої пенсії Позивача Відповідач зазначив положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, статті 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та норми Постанови КМУ № 236.
Вважаючи дії відповідача щодо повторного встановлення обмеження виплати пенсії максимальним розміром протиправними, Позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи розгорнуту правову оцінку спірним публічно-правовим відносинам, аргументам учасників справи та наявним доказам, суд зазначає наступне.
Спеціальним законам, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ та деяких інших органах, є Закон України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі — Закон № 2262-ХІІ).
Згідно з частинами першою та третьою статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Суд наголошує, що обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, було свого часу внесено до частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ на підставі Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі — Закон № 3668-VI).
Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ. Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 20.12.2016.
Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, є пріоритетними та мають безумовний характер. Обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. 
Відтак, з 20.12.2016 року в Законі № 2262-ХІІ відсутня норма, яка б легітимізувала та дозволяла пенсійному органу обмежувати виплату пенсії військовослужбовців та працівників органів внутрішніх справ максимальним (граничним) розміром.
Щодо посилань відповідача на статтю 2 Закону № 3668-VI, яка також містить аналогічні обмеження, суд зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р(І)/2022 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон № 2262-XII. Таким чином, обидва нормативні джерела, які містили положення про обмеження пенсій максимальним розміром, визнані Конституційним Судом України неконституційними через суперечність статті 17 Конституції України.
Суд критично оцінює посилання відповідача на статтю 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» № 4695-ІХ (далі — Закон № 4695-ІХ), якою встановлено, що у 2026 році у період дії воєнного стану пенсії, розмір яких перевищує десять прожиткових мінімумів, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України, та відповідні обмеження у Постанові КМУ № 236 від 25.02.2026 року.Конституційний Суд України неодноразово наголошував (зокрема, в рішеннях від 09.07.2007 № 6-рп/2007, від 27.02.2020 № 3-р/2020 та від 28.08.2020 № 10-р/2020), що закон про Державний бюджет України має спеціальний предмет регулювання і не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, соціальних компенсацій і гарантій, передбачених іншими спеціальними законами України. Зупинення дії або зміна правового регулювання відносин у сфері пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби (МВС), за допомогою закону про Державний бюджет суперечить статті 6, частині другій статті 19 та статті 46 Конституції України.
У національному законодавчому полі в даній частині існує очевидна колізія між загальним законом (Законом про Держбюджет на 2026 рік) та спеціальним законом (Законом № 2262-ХІІ). Відповідно до загальновизнаного принципу права «спеціальний закон скасовує дію загального» (Lex specialis derogate generali), а також приписів частини третьої статті 7 КАС України, суд зобов`язаний застосувати нормативно-правовий акт, який має вищу юридичну силу та є спеціальним у цих правовідносинах, тобто Закон № 2262-ХІІ з урахуванням рішень Конституційного Суду України.
Обставини протиправності обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром уже детально досліджені та підтверджені рішеннями Львівського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року у справі № 380/29059/23 та від 18.09.2024 року у справі № 380/16168/24, які набрали законної сили. Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи.
Суд констатує, що проведення відповідачем нових перерахунків пенсії позивача з 01.01.2026 року (згідно із Законом про Держбюджет-2026) та з 01.03.2026 року (згідно з Постановою КМУ № 236) є обов`язком пенсійного органу, спрямованим на актуалізацію та індексацію виплат. Однак, відобразивши у відповідних розпорядженнях реальні суми підсумку пенсії позивача з надбавками (30 556,56 грн та 33 151,56 грн відповідно), відповідач здійснив протиправні дії, знову обмеживши їх до виплати сумою 28 998,06 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром при проведенні перерахунків з 01.01.2026 року та з 01.03.2026 року є протиправними.
Для ефективного та повного відновлення порушеного права позивача, ГУ ПФУ у Львівській області слід зобов`язати здійснити виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2026 року без обмеження її максимальним розміром, а з 01.03.2026 року - виплачувати її у повному обчисленому за розпорядженням (довідкою) на виконання Постанови КМУ № 236 розмірі, що становить 33 151,56 грн, із вирахуванням уже проведених виплат.
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з приписами статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, системний аналіз пенсійного законодавства та принципи верховенства права, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повного задоволення адміністративного позову.
Відповідно до положень пункту 3 частини другої та частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому суд може визначити інший спосіб захисту порушеного права, який повністю забезпечує ефективний захист та відновлення прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. З огляду на це, зобов`язання відповідача провести виплату пенсії у конкретно визначеному у його ж розпорядженні числовому виразі (33 151,56 грн) без жодних обмежень є єдиним дієвим та повним засобом відновлення правового становища позивача.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій, а обставин понесення інших судових витрат матеріали справи не містять, розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України судом не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 19, 72– 78, 90, 139, 241– 246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, —
у х в а л и в :
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо виплати ОСОБА_1 з 01.01.2026 року пенсії з обмеженням її максимальним розміром, встановленим Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік».
3. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не виплати ОСОБА_1 з 01.03.2026 року пенсії відповідно до зазначеного у довідці про перерахунок пенсії, проведений відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 236 від 25.02.2026 року за пенсійною справою № 1303007358-МВС з 01.03.2026 року, підсумку пенсії з надбавками у розмірі 33151,56 грн.
4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вулиця Митрополита Андрея, будинок 10, місто Львів, 79016; код за ЄДРПОУ 13814885) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.01.2026 року пенсію без обмеження її максимальним розміром, встановленим Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік».
5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вулиця Митрополита Андрея, будинок 10, місто Львів, 79016; код за ЄДРПОУ 13814885) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.03.2026 року пенсію відповідно до зазначеного у довідці про перерахунок пенсії, проведений відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 236 від 25.02.2026 року за пенсійною справою № 1303007358-МВС з 01.03.2026 року, підсумку пенсії з надбавками у розмірі 33 151,56 грн (тридцять три тисячі сто п`ятдесят одна гривня 56 копійок), за виключенням раніше виплачених сум.
6. Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 22 липня 2026 року.

Суддя О.І. Коморний