Головуючий І інстанції: Тітов О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 р. 	Справа № 520/16546/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. , Мінаєвої К.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариство "Харківський машинобудівний завод "СВІТЛО ШАХТАРЯ" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2026, суддя Тітов О.М., по справі № 520/16546/24
за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
до Акціонерного товариство "Харківський машинобудівний завод "СВІТЛО ШАХТАРЯ" 
про стягнення заборгованості, 
за зустрічним позовом Акціонерного товариство "Харківський машинобудівний завод "СВІТЛО ШАХТАРЯ" 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання дій протиправними,
ВСТАНОВИВ:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області із позовом до Акціонерного товариство "Харківський машинобудівний завод "СВІТЛО ШАХТАРЯ" в якому просив суд стягнути з відповідача по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з березня по травень 2024 року в сумі 1 068 935, 57 грн.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за зустрічною позовною заявою Акціонерного товариство "Харківський машинобудівний завод "СВІТЛО ШАХТАРЯ" до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними.
Прийнято до спільного розгляду із первісним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "СВІТЛО ШАХТАРЯ" про стягнення заборгованості.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2026 позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "СВІТЛО ШАХТАРЯ" про стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "СВІТЛО ШАХТАРЯ" на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з березня по травень 2024 року в сумі 1 068 935 грн. 57 коп.
У задоволенні зустрічного позову - відмовлено.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та задовольнити позовну заяву Акціонерного товариство "Харківський машинобудівний завод "СВІТЛО ШАХТАРЯ".
В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник Акціонерного товариство "Харківський машинобудівний завод "СВІТЛО ШАХТАРЯ" зазначає, що згідно висновку експерта ННЦ “Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса” № 9726 від 24.12.2025 р. загальна сума витрат Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на виплату та доставку пенсій працівникам АТ “СВІТЛО ШАХТАРЯ” за період березень - травень 2024 р. документально підтверджується на суму 250 632,94 грн. Судом першої інстанції вищевказаний висновок експерта не взято до уваги та не враховано при винесенні рішення.
На переконання представника Товариства, суд першої інстанції при наявності численних недоліків в розрахунках та висновку експерта дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог у розмірі 1 068 935,57 грн.
Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що його думку, під час складання висновку судової економічної експертизи № 9726 від 24.12.2025, експертами ННЦ “Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса” не враховано багато факторів, які впливають на суму відшкодування зазначену у розрахунках.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Акціонерне товариство «Харківський машинобудівний завод» Світло Шахтаря» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа (код 00165712).
Станом на 10.06.2024 року знаходиться на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та має заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених за віком на пільгових умовах за Списком № і та відповідно до пунктів «б» «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 частини другої ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування".
Позивачем були направлені Акціонерному товариству «Харківський машинобудівний завод» Світло Шахтаря» листом з Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення копії розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій (додатки 6 та 7), що підлягають відшкодуванню.
Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Оскільки у строк, визначений законодавством, вказана у розрахунках сума відповідачем самостійно не сплачена, у відповідача виникла заборгованість перед головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.
У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Відповідач за первісним позовом зазначає, що оскільки розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій у спірний період не є первинним документом у розумінні ст. 9 Закону України від 16.07.99 № 996-ХІУ «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та п.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, вони носять довідковий характер.
Вказує, що позивачем за первісним позовом в підтвердження сум заборгованості не надано підприємству детальний розрахунок суми заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розрізі пенсіонерів, розпоряджень УПФУ про призначення пенсії, витягів з відомостей на зарахування пенсій на карткові рахунки пенсіонерів, відривних талонів від відомостей на виплату пенсії, довідок про виплату пенсій.
Вважаючи такі дії протиправними відповідач подав до суду зустрічний позов, в якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо складання розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України щодо АТ «СВІТЛО ШАХТАРЯ».
Задовольняючи позов Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки пенсійним органом було направлено, а Товариством отримано розрахунки на фактичну доставку пенсій, отже наявні підстави для задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з наступних підстав.
Спеціальними законами, які визначають принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон України № 1058-IV) та Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон України № 1788-XII).
Так, статтею 13 Закону України № 1788-XII визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до пункту «а» ст.13 Закону України № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.
Відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.
Частиною 2 ст. 114 Закону України "№ 1788-XII передбачені категорії осіб, яким пенсія за віком призначається на пільгових умовах.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України № 1788-XII пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.
За приписами пункту 1 статті 1 Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон України № 400/97-ВР) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.
Статтею 2 Закону України № 400/97-ВР встановлено, що для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з приписами ст. 3 Закону України № 400/97-ВР збір на обов`язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду у порядку, визначеному законодавством України.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що з набранням чинності Законом України № 1058-IV (з 01.01.2004) витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», покриваються підприємствами та організаціями. Обов`язок підприємств та організацій з відшкодування понесених ПФУ після 01.01.2004 витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не пов`язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.
Процедура стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначається Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1).
Згідно з п. 6.1., 6.2 Інструкції відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:
особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України;
особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 Закону України № 1788-XII.
Витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи.
При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.
Відповідно до п. 6.4 Інструкції № 21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
У разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації (пункт 6.8 Інструкції).
Згідно з пунктом 6.7 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Отже, зазначені норми чинного законодавства передбачають наявність у підприємств обов`язку відшкодовувати пенсійному органу витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених працівникам таких підприємств.
Водночас підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, оформлений належним чином відповідності до Інструкції (додаток 8-а), є єдиним документом, що підтверджує фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за Списками № 1 та № 2.
Колегія суддів ураховує, що Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 05.01.2021 у справі № 640/18421/19 зазначив, що підставою для відшкодування підприємством органом Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.
Отже, розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є підставою для стягнення заборгованості.
Викладене вище свідчить про обов`язок підприємств та організацій здійснювати на роботах покриття Пенсійному фонду витрат на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті за Списком № 1 та Списком № 2.
Аналогічного правового висновку дійшов і Верховний Суд у постановах від 14.09.2022 у справі № 817/1943/17 та від 26.10.2022 у справі № 812/1231/17.
Так, на обліку в пенсійному органі перебувають пенсіонери, які отримують пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, № 2 відповідно до п.п. «б» - «з» ст. 13 Закону України № 1788-XII та п.п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, як колишні працівники відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що сума заборгованості з фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, за період з березня по травень 2024 року в сумі 1 068 935, 57 грн.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області складено та направлено на адресу підприємства розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, копії яких додані до матеріалів справи та дослідженні судом.
В добровільному порядку відповідачем не було сплачено вказану заборгованість з фактичних витрат на виплату та доставку пенсій що є підставою для стягнення її в судовому порядку.
Відповідач, як платник збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівники якого вийшли на пільгову пенсію, зобов`язаний відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку пільгових пенсій цим працівникам.
Зазначені висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 29.09.2020 у справі № 820/1957/18, від 10.09.2020 у справі № 820/6674/15, від 31.07.2019 у справі № 820/829/17, від 31.10.2019 у справі № 815/1929/14, від 22.06.2020 у справі № 820/9134/15, від 13.05.2020 у справі № 812/957/17, від 03.10.2018 у справі № 807/571/17 тощо.
Колегія суддів вважає, що доводи Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» у цій справі стосовно протиправності розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій фактично стосуються відмінності у кількості зазначених пенсіонерів та відмінностях сум, указаних пенсійним органом, що, на думку товариства, є свідченням протиправності таких розрахунків фактичних витрат за спірний період.
Водночас, аналізуючи матеріали справи, наданих пенсійним органом, убачається, що відмінності у направлених розрахунках у розрізі пенсіонерів та сум витрат, пов`язані із тим, що такі розрахунки формуються після отримання пенсійним органом інформації стосовно кожного пенсіонера окремо. Також відмінності у кількості пенсіонерів та у сумах, зазначених у розрахунках, обумовлені існуванням перерахунків за минулі періоди, що обліковується окремими рядками у листах і враховується в загальну суму, та не свідчить про наявність арифметичних помилок.
Окрім того, необхідно зауважити, що відповідачем за первісним позовом не було надано належних обґрунтувань щодо невідповідності наданих позивачем доказів, або зазначення в них неправдивих відомостей, в чому саме полягає протиправність таких розрахунків, посилаючись, зокрема, на відсутність можливості зрозуміти зміст та порядок формування таких розрахунків, враховуючи їх арифметичні відмінності, неможливість ідентифікації зазначених цифр.
Колегія суддів зазначає, що Акціонерне товариство «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» не вказує з якою конкретною сумою відшкодування він висловлює незгоду, а відтак колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо не підтвердження позивачем обставин понесення витрат на виплату та доставку пенсії.
Слід зауважити, що приписами Закону України № 1788-ХІІ не передбачено обов`язку пенсійного органу з надання відповідачу доказів того, що пільгові пенсії були виплачені пенсіонерам своєчасно.
Крім того, слід зазначити, що відшкодуванню підлягають саме фактичні витрати, здійснені Пенсійним фондом із виплати та доставки пільгових пенсій, а тому витяги зі Списків про перерахування пенсій та довідки про нараховану та виплачену пенсію пенсіонерам не мають значення, на відміну від розрахунків, які надані відповідачу, та які формується на підставі протоколів та розпоряджень про призначення пенсії, тобто треба враховувати виключно суми зазначені в розрахунках та перерахунках у повідомленнях.
Також підлягає врахуванню те, що відповідач не оскаржив у судовому порядку розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списками № 1 та № 2, отже, фактично погодився з сумами, вказаними у них. Не надано апелянтом і доказів неправомірності обчислення місячного розміру фактичних витрат на виплату та доставку пенсій особам, визначених у розрахунках, відповідач у своїй скарзі не надає фактів того, що пенсіонери, які зазначені в розрахунках, є померлими або є рішення суду про визнання пенсіонерів безвісно відсутніми або оголошення померлими. Також матеріали справи не містять відомостей про те, що пільгові пенсії вказаним особам не виплачуються.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки розмір заборгованості підтверджений складеними управліннями Пенсійного фонду України розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, а сума фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у строки, встановлені Інструкцією № 21-1, відповідачем в добровільному порядку не була сплачена (належних доказів сплати такої суми заборгованості, виконання обов`язку в інший спосіб, припинення існування такого обов`язку з будь-яких підстав відповідачем не було надано), отже розрахунки щодо фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за період з березня по травень 2024 року в сумі 1 068 935, 57 грн. є такими, що підлягають сплаті відповідачем, тобто, стягненню в судовому порядку.
Посилання апелянта на висновок судової економічної експертизи ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 9726 від 24.12.2025 колегія суддів не бере до уваги, оскільки зазначений висновок не спростовує належними та допустимими доказами обставин, встановлених судом першої інстанції, та ґрунтується на неповному дослідженні матеріалів справи.
Зокрема, експертом не враховано документи, подані позивачем до суду через систему «Електронний суд», які підтверджують фактичну виплату пенсій, не враховано особливості визначення сум, що підлягають відшкодуванню відповідно до Інструкції № 21-1, зокрема щодо відшкодування витрат пропорційно пільговому стажу, виключення із суми відшкодування доплат і надбавок, що фінансуються за рахунок Державного бюджету України, а також порядку формування розрахунків фактичних витрат у разі відсутності змін розміру пенсії або при призначенні пенсії вперше.
За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок експерта не є достатнім та переконливим доказом для спростування правильності розрахунків фактичних витрат, складених органом Пенсійного фонду України, та не спростовує встановленого судом першої інстанції факту наявності у відповідача заборгованості.
Відповідно до ст. 108 КАС України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.
Посилання АТ «ХМЗ «Світло Шахтаря» на приписи Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є необґрунтованими оскільки вказаний закон не регулює публічно-правові правовідносини між позивачем та відповідачем по відшкодуванню пільгових пенсій.
Посилання в апеляційній скарзі на правові висновки, викладені у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2020 у справі № 500/147/20, колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якою передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов та відмовив у задоволенні зустрічного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2026 по справі № 520/16546/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача по первісному позову.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря" - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2026 по справі № 520/16546/24 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов   К.В. Мінаєва