ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1420/26  Номер провадження 22-ц/814/2616/26	Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі :
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л., 
За участю секретаря Дороженка Р.Г., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 березня 2026 року за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, в якій просила видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 на строк шість місяців із заборонами щодо :
перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;
наближення ближче ніж на 100 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;
телефонних переговорів із ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;
особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь - який спосіб спілкуватися з нею.
Заява обґрунтована тим, що вона з 07 вересня 2024 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після народження дітей чоловік почав проявляти до неї безпідставну агресію, цькувати, погрожувати, психологічно тиснути, висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, вчиняти психологічне та фізичне домашнє насильство, в зв`язку з чим вона неодноразово викликала поліцію,
17.01.2026 працівниками поліції було складено терміновий заборонний припис на 1 добу та протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 
02.02.2026 працівниками поліції за фактом домашнього насилля складено терміновий заборонний припис на 5 діб та за її заявою внесено дані до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України.
Вважає, що зазначені обставини слугують достатньою підставою для видачі обмежувального припису.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 березня 2026 року в задоволенні заяви відмовлено.
Ухвалюючи рішення суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення обмежувального припису.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення заявлених нею як потерпілою від домашнього насильства всіх обмежувальних заходів. 
Вказує, що судом не враховано повторність вчинення домашнього насилля та зухвалість кривдника, який не реагує на винесені щодо нього приписи. 

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 07 вересня 2024 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей – ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На даний час в суді розглядається справа про їх розлучення. 
Фактично подружжя разом не проживає, малолітні діти проживають спільно з матір`ю. 
Сторонами не заперечується періодичне виникнення між ними сімейних сварок та конфліктів, в тому числі і щодо порядку спілкування батька з дітьми. 
Згідно протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД №742728 , серії ВАД №742729, серії ВАД №742730 за ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП, які складені інспектором СПДН Деснянського УП ГУНП у м. Києві стосовно ОСОБА_1 , 17 січня 2026 року о 09:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , в присутності малолітніх дітей вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно чоловіка, а саме вчинила сварку, ображала, кидалась в бійку, хапала за руки, щипала, била кулаками по обличчю, руках, чим завдала психологічної та фізичної шкоди та порушила п. 14 та 17 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
17 січня 2026 року уповноваженою особою СПДН Деснянського УП ГУНП у м. Києві видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 у зв`язку зі скоєнням нею домашнього насильства відносно чоловіка ОСОБА_2 . Їй заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис видано на 1 добу з 11:00 год. 17.01.2026 по 11:00 год. 17.01.2026.
Також 17 січня 2026 року терміновий заборонний припис стосовно кривдника видано ОСОБА_2 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства відносно ОСОБА_1 .. Йому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис видано на 1 добу з 11:00 год. 17.01.2026 по 11:00 год. 17.01.2026.
З наведених обставин вбачається, що подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в ході своєї сварки вчинили один до одного домашнє насильство, внаслідок якого кожний з них як кривдник іншого отримав терміновий заборонний припис. 
02.02.2026 внаслідок конфлікту між подружжям уповноваженим працівником СПДН ВП Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області видано терміновий заборонний припис серії ЕТ №103 від 02.02.2026 стосовно кривдника ОСОБА_2 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства відносно ОСОБА_1 . Йому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Також йому встановлено заборону на вхід та перебування в місця проживання (перебування) постраждалої особи. Терміновий заборонний припис видано на 5 діб з 14:30 год. 02.02.2026 по 14:30 год. 07.02.2026.
03.02.2026 року за заявою ОСОБА_1 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №12026175420000044 за ч. 1 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження).
Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, ОСОБА_1 повідомила, що 02.02.2026 близько 12:30 год. в приміщенні квартири на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин її чоловік ОСОБА_2 наніс їй тілесні ушкодження.
18.02.2026 за заявою ОСОБА_2 також внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №12026175420000070 за ч. 1 ст. 125 КК України. Останній повідомив, що 02.02.2026 близько 12:40 год. його дружина ОСОБА_1 , перебуваючи у квартирі спричинила йому тілесні ушкодження ступінь тяжкості яких встановлюється.
Згідно довідки, виданої КП «Перша міська клінічна лікаря Полтавської міської ради» від 02.02.2026 №1914, ОСОБА_2 оглянутий 02.02.2026 та йому встановлено діагноз: множинні садна обличчя, забій потиличної ділянки голови, садна шиї.
Згідно висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи Державної спеціалізованої установи «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» МОЗ України №83-2026 від 03.03.2026, на підставі судово-медичного огляду гр-на ОСОБА_2 з урахуванням наданої медичної документації, у нього мають місце наступні тілесні ушкодження: садна на шиї, обличчі, лівій руці, які утворилися від дії тупих твердих предметів за механізмом тертя-ковзання; синці на тулубі та лівій руці, які утворилися від ударної дії тупих твердих предметів та могли бути отримані за 1-2 доби до проведення огляду.

Відмовляючи в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, місцевий суд дійшов висновку про наявність періодичних конфліктів між подружжям, під час яких вони можуть вчиняти неправомірні дії один щодо одного. Зважаючи на окреме проживання подружжя, суд зазначив про мінімальність ризиків вчинення стосовно кожного з них неправомірних дій по відношенню до іншого.

Колегія суддів погоджується з казаними висновками суду.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Згідно п. 3, 4, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Відтак, рішення про видачу обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, а тому для обмеження права кривдника необхідним є встановлення ризиків, які несе його поведінка по відношенню до постраждалої особи.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанови Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 509/2131/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 753/17743/19, від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20, від 12 січня 2022 року в справі № 752/9731/21).
Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зробив висновок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

В даній справі необхідність видачі обмежувального припису, заявник обґрунтовувала неодноразовим вчиненням щодо неї з боку чоловіка психологічного та фізичного насильства. На підтвердження чого було надано копію термінового заборонного припису стосовно кривдника та витяг з ЄРДР щодо відкриття кримінального провадження за фактом нанесення їй чоловіком тілесних ушкоджень.
Звернення ОСОБА_1 до органів поліції та внесення відомостей про кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань не підтверджує факт вчинення заінтересованою особою стосовно неї насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
При цьому колегія суддів звертає увагу, що за фактом конфлікту, який мав місце 2 лютого 2026 року до ЄРДР внесені відомості за заявами обох учасників події, кожний з яких вважає себе потерпілим від протиправних дій іншого подружжя. 
При чому за фактом події, яка мала місце 17.01.2026 протоколи про адміністративне правопорушення працівниками поліції було складено стосовно ОСОБА_1 за ознаками вчинення саме нею домашнього насильства щодо свого чоловіка.
При цьому, з метою запобігання та попередження вчинення насильства працівниками поліції були видані термінові обмежувальні приписи кожному з подружжя. 
Крім того, матеріали справи не містять судових рішень щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення за ознаками ст. 173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_2 та відповідно встановлених судовим рішенням фактів його вини як кривдника по відношенню до своєї дружини. 
У постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 216/4309/21 (провадження № 61-1199св22) зроблено висновок: «Касаційний суд звертає увагу на те, що докази, що додають до заяви, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо.
Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованим.
Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для видачі ОСОБА_2 обмежувального пропису є обґрунтованим.
Апеляційна скарга висновків суду першої інстанції не спростовує.
Твердження апелянта про не взяття судом до уваги факту повторності вчинення відносно неї домашнього насильства, відхиляються колегією суддів, оскільки за фактом першої події, адміністративні протоколи були складені саме відносно ОСОБА_1 як кривдника, тоді як ОСОБА_2 мав статус потерпілої особи, щодо якої, як це слідує з фабули протоколу про адміністративне правопорушення, було застосовано фізичне насильство у вигляді хапання за руки, щипання, биття кулаками по обличчю і руках.
За вищенаведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та видачі ОСОБА_2 як кривднику обмежувального припису, направленого на здійснення захисної та запобіжної функції з метою попередження вчинення насильства в сім`ї. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 16 липня 2026 року.

Судді: О. І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин