Справа № 939/1562/26

РІШЕННЯ
Іменем України

13 серпня 2026 року | селище Бородянка

Бородянський районний суд Київської області в складі головуючого – судді Стасенка Г.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, 

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 22 жовтня 2011 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 25 квітня 2016 року у справі № 360/476/16-ц шлюб з відповідачкою, зареєстрований 22 жовтня 2011 року, було розірвано, та стягнуто з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн, щомісячно, починаючи з 17 березня 2016 року до досягнення сином повноліття.
21 квітня 2022 року Радомишльським відділом ДРАЦС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , але сімейне життя з відповідачкою не склалося. З початку 2024 року по теперішній час він перебуває на військовій службі в зоні бойових дій. Станом на дату звернення до суду з даним позовом шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї та дитини.
З урахуванням вказаних обставин просив шлюб з відповідачкою розірвати.
12 червня 2026 року було відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. 
25 червня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_2 зазначила, що головний мотив розлучення це зрада чоловіка з іншою жінкою. У зв`язку з цим шлюбні відносини між ними припинені у 2024 році. З урахуванням вказаних обставин просила позов про розірвання шлюбу задовольнити. 
24 червня 2026 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, який обґрунтовувала тим, що за рішенням Бородянського районного суду Київської області від 25 квітня 2016 року у справі № 360/476/16-ц було розірвано шлюб з ОСОБА_1 , зареєстрований 22 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області, та стягнуто з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 17 березня 2016 року до повноліття дитини. Рішення суду в частині стягнення аліментів нею не реалізовувалось, тобто разом з виконавчим листом на примусове виконання не пред`являлось. Виконавчий лист від 25 квітня 2016 року вона отримала в суді лише 27 травня 2026 року коли сімейні відносини з ОСОБА_1 були фактично припинені. У позовній заяві про розірвання шлюбу позивач зазначив, що з 29 листопада 2025 року і по теперішній він перебуває на військовій службі за мобілізацією. Після розірвання шлюбу син залишиться проживати разом з матір`ю. З часу винесення рішення суттєво змінився прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, та відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2026 рік" становить 3512 гривень. Дохід відповідача за зустрічним позовом став офіційним, постійним та достатньо високим у порівнянні з доходом, який був у нього до мобілізації. Оскільки змінився фінансовий стан платника аліментів, то стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є недоцільним та таким, що не може забезпечити потреби дитини, а тому стягнення аліментів в частці від доходу краще захистить його інтереси. З урахуванням вказаних обставин просила змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений за рішенням Бородянського районного суду від 25 квітня 2016 року, та стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 
За ухвалою судді Бородянського районного суду від 30 червня 2026 року зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів прийнята до спільного розгляду та об`єднана в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу і зустрічний позов про зміну способу стягнення аліментів підлягають задоволенню. 
Судом встановлено, що за рішенням Бородянського районного суду Київської області від 25 квітня 2016 року у справі № 360/476/16-ц шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , зареєстрований 22 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області, актовий запис № 42, розірвано і з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 17 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією рішення суду (а.с. 33).
З 21 квітня 2022 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Радомишльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 76, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5).
Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. 
Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Пунктом 9 ст. 7 Сімейного кодексу України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування у шлюбі та у випадку його розірвання.
Як зазначено у ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.
Згідно з ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.
За змістом ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу – одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка наміру зберігати шлюб з відповідачем не має.
Приймаючи до уваги доводи, викладені у позовній заяві і у відзиві на позов, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило інтересам сторін, а тому шлюб між ними необхідно розірвати.
Щодо позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів суд зазначає, що за змістом ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до частин 1, 5 статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину – однієї чверті, на двох дітей – однієї третини, на трьох і більше дітей – половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
За змістом положень статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У частині 1 статті 192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
При цьому, в силу вимог частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того із батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом стягувача аліментів.
Таким чином, за законодавством спосіб стягнення аліментів визначає сам стягувач, та, відповідно, може його змінити шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Враховуючи викладене, оскільки мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір аліментів 1500 грн є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також зважаючи на відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо позову, суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6 , згідно з рішенням Бородянського районного суду Київської області від 25 квітня 2016 року, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2662 грн 40 копійок.
Керуючись ст. 7, 21, 24, 56, 104, 105, 110, 112, 182, 192 СК України, ст. 10, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 квітня 2022 року Радомишльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 76, розірвати.
Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з рішенням Бородянського районного суду Київської області від 25 квітня 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід бюджету судовий збір в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок. 
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повне рішення суду складено 13 серпня 2026 року.

Головуючий - суддя | Геннадій СТАСЕНКО