Заводський районний суд м. Запоріжжя 
69606 Україна м. Запоріжжя вул. Мирослава Симчича 65 тел. (099) 55-49-125
Справа № 332/2359/26
Провадження №: 3/332/690/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
13 липня 2026 року      м. Запоріжжя
Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Ретинська Ю.І., розглянувши матеріал, який надійшов з відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, місце проживання, яке зазначене у протоколі: АДРЕСА_1 , місце проживання, яке зазначене захисником у клопотанні: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Інші відомості суду не відомі.
За правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 09.04.2026 серії ЕПР1 №635966 09.04.2026 об 11 год. 55 хв. у м. Запоріжжя по вул. Скворцова, 1, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом Nissan X-tril, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці очей, що не реагують на світло, підвищена жвавість, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку у медичному закладі, у лікаря нарколога, відмовився. Від керування транспортного засобу відсторонений шляхом паркування ТЗ без порушень ПДР. Про повторність попереджений, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
У судові засідання, які були призначені на 01.05.2026, 18.05.2026, 02.06.2026, 23.06.2026 та на 13.07.2026 ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
У судовому засіданні захисник особи, відносної якої складено протокол про адміністративне правопорушення – адвокат Кравчун Д.В. просив закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вказаного клопотання посилався на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки він висловлював готовність пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Він був вимушений виконати наказ свого безпосереднього командира, який наказав йому залишити місце події та терміново вибути до полігону. Крім того, захисник зауважив, що огляд військовослужбовців Збройних Сил України має проводитися згідно з частинами 2, 4, 5, 6 ,7 та 8 ст. 266-1 КУпАП. 
У разі відмови в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, просив дану справу передати командиру військової частини НОМЕР_3 , в якій проходить службу військовослужбовець ОСОБА_1 , для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він є головним сержантом батальйону ВЧ НОМЕР_4 . В його батальйоні служить ОСОБА_1 . Приблизно місяць тому йому подзвонили і сказали, що на блокпосту запинили автомобіль під керуванням ОСОБА_3 та повідомили, що він прошов тест на алкогольне сп`яніння, але він виявився негативним, потім запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Коли він приїхав на блокпост, йому сказали, що вся процедура займе: 40 хвилин доїхати до медичного закладу, 40 хвилини – там і ще 40 хвилин на зворотній шлях. Оскільки у них так багато часу не було, потрібно було перевозити б/к, він надав наказ ОСОБА_1 поїхати та перевезти б/к. За невиконання наказу командира передбачена відповідальність, тому він не міг відмовитися від виконання його наказу.
Вислухавши захисника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення – адвоката Кравчуна Д.В., свідка, дослідивши доводи клопотання про закриття провадження у справі та доповнень до нього, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Із викладеного слідує, що під час розгляду справи законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.
При цьому, законодавець у положеннях ст. 7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.
Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу.
У відповідності до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність особи за вказаною статтею настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст.251 КУпАП).
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі по тексту - Інструкція), затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
З відеозапису з нагрудних камер поліцейських слідує, що ОСОБА_1 був зупинений на блокпосту по вул. Скворцово, 1 у м. Запоріжжі. 
Напочатку у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, останній пройшов огляд за допомогою алкотестеру «Drager», який виявився негативним, після чого інспектор поліції спитав у ОСОБА_1 , чи не вживав він наркотики, оскільки наявні ознаки сп`яніння. 
Далі, інспектор патрульної поліції пропонує ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння. Останній не відмовлявся від проходження огляду. Протягом певного часу він чекав на прибуття ще одного екіпажу для того, щоб поїхати до медичного закладу. 
У подальшому, інспектор поліції відходить зі свідком ОСОБА_2 та під час їх розмови свідок приймає рішення про те, що ОСОБА_1 краще відмовитися від проходження медичного огляду. На запитання свідка, інспектор пояснює, що наслідки будуть однаковими. Що в одному, що в іншому випадку буде складатися протокол і суд його буде розглядати. 
Потім, свідок ОСОБА_2 , як безпосередній командир по відношенню до ОСОБА_1 у присутності останнього приймає рішення, що йому краще відмовитися від проходження огляду. Під час цієї розмови інспектор поліції повідомляє, що за вказане правопорушення загрожує штраф в сумі 17000 гривень. 
Потім інспектор перепитує у ОСОБА_1 чи розуміє він наслідки, що в даному випадку буде складатися протокол та направлятися до суду, на що останній відповів: «Так». При цьому, ОСОБА_1 не повідомляв інспектору патрульної поліції, що він відмовляється від огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Суд акцентує увагу на тому, що інспектор патрульної поліції, не питаючи у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи відмовляється він від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, та не отримавши на таке питання будь-яку відповідь, почав роз`яснювати наслідки відмови. Після отримання стверджувальної відповіді від ОСОБА_1 про те, чи зрозумілі йому наслідки, інспектор зазначив, що це його право. Далі, особі, що притягається до адміністративної відповідальності були роз`яснені права, після чого було складено протокол про адміністративну відповідальність.
Суд зауважує, що відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована належним чином та бути явною і очевидною і лише дійсна відмова водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння надає працівникам поліції право складати протокол про адміністративне правопорушення.
Крім того, відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про Національну поліцію" завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.
Згідно з вимогами п.1, 2, 3, 4, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Під час судового розгляду встановлено, що працівники поліції під час складання вказаного протоколу не дотримались вищезазначених вимог закону, а їх дії були направлені на складання протоколу, а не на припинення правопорушення.
Згідно ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.
Ураховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для кваліфікації дій ОСОБА_1 як порушення п. 2.5 ПДР України та притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Отже враховуючи, що матеріали провадження, у тому числі досліджений відеозапис події, не містять відомостей, якими було би зафіксовано категоричну відмову водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку,суд приходить до висновку про те, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення слід закрити, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 33, 38, 40-1, 130, 252, 268, 283, 284, 287, 289 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги в Запорізький апеляційний суд.

Суддя Ю.І. Ретинська