Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року 	справа № 580/5746/26 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі – ГУ ПФУ в Черкаській області, відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 пільги на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі з 01.05.2025 року відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пільги на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» починаючи з 01.05.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідно до Законів України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018 позивач має право на пільги за користування комунальними послугами без умови врахування середньомісячного доходу сім`ї, однак відповідач припинив нарахування та виплату таких пільг.
Позивач через свого представника звернувся до відповідача із заявою, в якій просив поновити позивачу пільги на оплату комунальних послуг у грошовій формі відповідно до пункту 6 статті 6 Закону України від 24.03.1998 р. № 203/98-ВР «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», однак отримав листа, що права на виплату пільги на житлово-комунальні послуги з 01.05.2025 заявник не має.
Ухвалою від 08 червня 2026 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
22.06.2026 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, у якому представниця відповідача просила у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що позивач перебуває на обліку в Реєстрі як особа, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та користується правом пільги на оплату ЖКП відповідно до пункту 11 частини першої статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Із заявою до Реєстру відповідно до Положення про внесення інформації про право користуватися пільгами ветерана військової служби відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» не звертався та, відповідно, заяву про призначення пільги як ветерану військової служби не подавав, а тому позовні вимоги позивача, щодо поновлення, нарахування та виплати пільги на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», починаючи з 01.05.2025 є передчасними.
Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає таке.
Суд встановив, що відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи першої категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 29.05.2019. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 29.02.2012, позивачу призначена пенсія по інвалідності ІІ групи.
Представник позивача звернувся до відповідача із заявою, у якій просив поновити позивачу пільги на оплату комунальних послуг у грошовій формі відповідно до пункту 6 статті 6 Закону України від 24.03.1998 р. № 203/98-ВР «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» з 01 травня 2025 року.
Листом від 30.03.2026 № 6603-5308/М-02/8-2300/26 відповідач повідомив, що надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг органами Пенсійного фонду України здійснюється у Порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 373. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) перебуває на обліку в Реєстрі як особа, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та користується правом пільги на оплату ЖКП відповідно до пункту 11 частини першої статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Станом на 01.05.2025 середньомісячний дохід сім`ї ОСОБА_1 за IVквартал 2024 року та І квартал 2025 року перевищує величину доходу, який дай право на податкову соціальну пільгу. Тому заявнику не надано право на отримання пільг з 01.05.2025, підстав для поновлення виплати пільг немає.
Дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати пільги на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі з 01.05.2025 позивач вважає протиправними, а тому звернувся в суд з цим позовом.
Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.
Положеннями ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суд.
Згідно із ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Аналіз викладених вище положень законодавства свідчить, що право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Така позиція суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 826/501/18.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 19 березня 2019 року у справі № 810/959/13-а зазначив, що з системного аналізу вказаних норм випливає, що на позивача покладається обов`язок доведення порушення його прав, свобод та інтересів боку суб`єкта владних повноважень та необхідність їх судового захисту у зв`язку з настанням певних наслідків протиправної поведінки відповідача, а суб`єкт владних повноважень повинен довести законність та обґрунтованість прийнятого рішення, вчинених дій або допущеної бездіяльності.
Із чіткого змісту вищенаведених норм права та відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду, право на позов в особи виникає лише тоді, коли її право чи інтерес порушені. Інакше кажучи, навіть у разі обґрунтованого і підставного позову, але у разі коли жодне право особи, яка звернулася із позовом не порушене, то правових підстав для задоволення такого позову немає.
Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 826/12764/16 наголосив, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення або у зв`язку з діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушуються права позивача.
Суд зазначає, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, та є самостійною і достатньою підставою для ухвалення судом рішення про відмову в позові.
Під час вирішення спору суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Така позиція суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 14 квітня 2020 року у справі № 826/10393/17.
Предметом спору є дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати пільги на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі з 01.05.2025. Підставою для необхідності задоволення позову представник позивача покликається, зокрема, на положення Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», як на підставу для поновлення спірних пільг.
Разом з тим, суд звертає увагу, що позивач перебуває на обліку в Реєстрі як особа, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та користується правом пільги на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до пункту 11 частини першої статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідач не порушив прав позивача, про захист яких він просить у спірних правовідносинах у цій справі, що є самостійною та достатньою підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.
Згідно із статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини 5 статті 139 вказаного Кодексу, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача, звільненого від сплати судових витрат не підлягають задоволенню, а відповідач не надав доказів понесення судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 – 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Учасники справи:
1) позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );
2) відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, код ЄДРПОУ 21366538).
Рішення складене у повному обсязі та підписане 08.07.2026.

Суддя 	Василь ГАВРИЛЮК