ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року
м. Чернівці

Справа № 715/1481/26
провадження № 822/1139/26-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Одинака О.О., Височанської Н.К.,
за участю секретаря судового засідання Скулеби А.І.,
учасники справи: 
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Приватне підприємство «Алекс-Хуст», 
треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області – Доготар Микола Вікторович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон»,
апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04 травня 2026 року,
головуючий у суді першої інстанції суддя Цуренко В.А.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Приватного підприємства «Алекс-Хуст», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області – Доготар Микола Вікторович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон» про визнання звітів про оцінку майна такими, що не можуть бути використані для визначення вартості нерухомого майна
У позовній заяві ОСОБА_1 просив суд, заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Чернівецької області Доготарю Миколі Вікторовичу, адміністратору електронної торгової системи онлайн-аукціонів «Прозорро.Продажі», оператору електронних торгів, а також будь-яким іншим фізичним та юридичним особам вчиняти дії з підготовки, оголошення, проведення електронних торгів (аукціонів), а також вчинення будь-яких інших дій, спрямованих на реалізацію або відчуження земельних ділянок з кадастровими номерами: 7321080500:01:002:0223 (лот № LAE001-UA-20260428-58022), 7321080500:01:004:0490 (лот № LAE001-UA-20260428-83839), 7321080500:01:004:0491 (лот № LAE001-UA-20260428-53392), включаючи, але не обмежуючи, передачу майна на реалізацію, укладення правочинів щодо відчуження, державну реєстрацію права власності на таке майно за новими набувачами, до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04 травня 2026 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 відмовлено. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції, при ухваленні рішення, допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.
Апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає, що Глибоцький районний суд Чернівецької області в спірній ухвалі зробив помилковий висновок, що заборона вчинення дії з продажу майна призведе де неможливості виконання судового рішення про стягнення боргу. Вказує, що виконання рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 червня 20214 року у справі № 715/216/14-ц та від 25 червня 20214 року у справі № 715/217/14-ц про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк». забезпечено іпотечним майном, вартість на дату складання 20 грудня 2024 становить 21 504 022 гривень. З огляду на відсутність змін у характеристиках об`єкта і ринку, вважає його релевантним доказом у справі. Тобто вартість переданого в іпотеку майна, щодо якого виконавець не вчиняє будь-яких дій, більш ніж у 2 рази перевищує суму невиконаного зобов`язання, без урахуванням того, що борг частково вже погашений.
Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги такі обставини, невірно застосував положення статей 149-150 ЦПК України, не врахував правові позиції Верховного Суду щодо застосування перелічених вище норм та дійшов помилкового висновку про неможливість вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, а тому прийняв невірне рішення про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - безпідставними.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
У ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Верховний Суд у постанові від 06.12.2023 року у справі № 199/5431/20 виклав висновок про те, що «метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі. Забезпечення позову - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову».
Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України).
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.
У ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії (п. 2); зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (п. 5).
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
У постанові Верховного Суду від 04.07.2023 року у справі № 359/3016/21 викладено висновок про те, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії».
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Верховний Суд у постанові від 17.01.2024 року у справі № 522/3999/23 вказував наступне: «Інститут забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів».
У постанові Верховного Суду від 12.02.2024 року у справі № 199/1359/23 міститься висновок про те, що «при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу».
Як убачається з матеріалів справи рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 вересня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк», заборгованість в розмірі 203457,76 доларів США, що еквівалентно 1 626 237 гривень 87 копійок, а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1827 гривень з кожного з них.
На виконання вказаного рішення суду, Глибоцьким районним судом Чернівецької області було видано виконавчі листи, за яким постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготарем М.В. від 09 березня 2026 року було відкрито виконавче провадження №8043921.
Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст. 13 ЦК України).
У постановах Верховного Суду від 11.11.2019 року у справі № 337/474/14-ц та від 11.12.2023 року у справі № 463/13099/21 викладено правовий висновок, що «поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом».
Колегія суддів приходить до висновку, що фактично позивач у цій справі ОСОБА_3 просив вжити заходи забезпечення позову з метою перешкоджання виконання судового рішення, яке набрало законної сили, в іншій справі з приводу іншого спору, що виходить за межі мети забезпечення позову, яка полягає у вжитті судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення у випадку задоволення заявлених позовних вимог саме у даній справі.
Верховним Судом у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 211/129/18-ц сформульовано правову позицію, згідно з якою суд не може заборонити державному виконавцеві вживати необхідних заходів щодо своєчасного й повного виконання рішення. Вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що заява не підлягає задоволенню, оскільки не обґрунтована заявником у контексті необхідності застосування таких заходів, а також у контексті їх співмірності та відповідності до заявлених позовних вимог.
У постанові від 06 грудня 2023 року у справі № 361/8953/21 Верховний Суд вказував, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.
Обраний ОСОБА_1 у цій справі спосіб забезпечення позову фактично зупиняє виконання судового рішення в іншій справі № 715/217/14.
Відтак, у даному випадку, забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого нерухомого майна, перешкоджає виконанню судового рішення у іншій справі з приводу іншого спору, що виходить за межі мети забезпечення позову.
Зупинення виконавчих дій у ВК 80439621 порушує права стягувача у виконавчому провадженні, у зв`язку із чим обраний ОСОБА_4 спосіб забезпечення позову не відповідає його меті і завданням цивільного судочинства та є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами.
Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 24.06.2021 року у справі № 310/9167/20, від 29 вересня 2021 року у справі № 638/5084/20. 
Крім того, слід зазначити, що у пункті 5 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, є спеціальним способом забезпечення позову, який застосовується лише у справах за позовом про визнання права власності на це майно. 
Такий висновок узгоджуються з постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі №757/22558/20.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 з позовом до суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту не звертався.
Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Дата складання повної постанови – 13 липня 2026 року.
Головуючий М.І. Кулянда
Судді: О.О. Одинак
Н.К. Височанська