Справа № 740/1928/26 
Провадження № 2/740/1704/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2026 року м. Ніжин 
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі: 
головуючого - судді Карпуся І.М.,
із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,
за участю:
представника позивача Лосинівської селищної ради – Темчурової Л.А.,
відповідачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині цивільну справу за позовом Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа – служба у справах дітей Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Лосинівська селищна рада Ніжинського району Чернігівської області звернулася до суду із позовом, у якому просить позбавити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі є батьками малолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які проживають по АДРЕСА_1 . Відповідачі зарекомендували себе, як батьки, що ухиляються від виконання батьківських обов`язків та не створюють належних умов для проживання малолітніх дітей. Родина ОСОБА_7 перебувала на контролі соціальних служб ще з 2020 року. Коли проживали з батьками чоловіка, то умови проживання були наближені до нормальних, в більшості дітками займалася бабуся. Коли ж родина ОСОБА_7 купили будинок і переїхали жити окремо, то так і не створили належних умов для проживання: в приміщенні брудно, темно, постільна білизна відсутня, на ліжку ганчір`я, на подвір`ї все заросло бур`янами. Соціальні служби постійно відвідували родину ОСОБА_7 , надавали соціальні послуги, але батьки тільки обіцяли створити належні умови для проживання. Діти ходили по вулиці без догляду і дуже брудні, їх купали в дошкільному підрозділі Перемозького ЗЗСО. Відвідавши родину 04.03.2025, було прийнято рішення про проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якому прийняті рішення з встановленням термінів виконання. Всі заходи, які вживалися для подолання складних життєвих обставин, не приносили результату, тому що батько міг періодично вживати алкогольні напої, а мати слабоалкоголь, домашнє господарство не ведуть, земельна ділянка не обробляється, і постало питання про вилучення дітей. ОСОБА_1 знову просила і обіцяла та згодилася написати заяву для тимчасового поміщення дітей в заклад з цілодобовим перебуванням. Із 05.08.2025 діти перебувають у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернігівської облдержадміністрації. Мати періодично відвідувала дітей, а батько навіть не телефонував. Діти мають проблеми з розвитком, особливо щодо мовлення. У ставленні відповідачів до своїх дітей мають місце обставини, наведені у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Відповідачі самоусунулися від виконання батьківських обов`язків. За період із серпня 2025 року по теперішній час умови для проживання дітей так і не створені.
Ухвалою судді 24.04.2026 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду 27.05.2026 за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник Лосинівської селищної ради Темчурова Л.А. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. 
Відповідачка ОСОБА_1 зазначала як те, що позов визнає, так і що не хоче, щоб її позбавляли батьківських прав щодо дітей. Суду пояснила, що вона з чоловіком проживали у будинку свекрухи по АДРЕСА_1 . Кілька років тому чоловік купив будинок у цьому ж селі по АДРЕСА_2 , у якому вона з чоловіком і дітьми почали проживати. Опалення у будинку пічне, дрова заготовляв чоловік, взимку було тепло. Діти відвідували дитячий садок у с. Перемога. Проживаючи окремо від свекрухи, вона дійсно не у повній мірі справлялася з підтриманням порядку і чистоти у будинку, пранням, прибиранням, приготуванням їжі тощо. Чоловік часто був відсутній вдома. Їй староста села допомогла поклеїти шпалери у кімнаті для дітей, прибрати і навести лад, забезпечила необхідною постільної білизною тощо. Але зрештою у серпні 2025 року її з дітьми соціальні служби відвезли у Ніжин у лікарню, а звідти дітей помістили до Центру соціально-психологічної реабілітації. У цьому закладі дітей вона відвідує систематично, привозить їм «гостинці», гроші на які надавав і чоловік. З січня 2026 року чоловік призваний на військову службу по мобілізації, а вона повернулася проживати до свекрухи. За домоволодінням по АДРЕСА_2 нині ніхто не доглядає. Діти мають вади мовлення. Сама вона також є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства, стверджує, що перебуває на обліку у лікаря-психіатра у медичному закладі у Прилуках. 
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився. 
Заслухавши представника Лосинівської селищної ради, відповідачку ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.
Відповідачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 11, 13).
Упродовж 2021 – 2025 років ОСОБА_1 чотири рази притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання дітей, що підтверджується копіями постанов Ніжинського міськрайонного суду у справах про адміністративні правопорушення від 05.10.2021, 29.05.2023, 13.08.2024, 07.08.2025.
Згідно копії акта обстеження умов проживання від 04.03.2025, при обстеженні у будинку АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 встановлено, що житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку і складається з двох кімнат. Будинок потребує ремонту, опалення пічне, вода з криниці. Умови проживання незадовільні, меблі і побутова техніка відсутні, запасів продуктів харчування не виявлено, на подвір`ї безлад, діти сплять на старому дивані в брудних ганчірках, одягнені у брудний одяг, самі обмурзані, не розмовляють. Після обстеження прийнято рішення про зібрання комісії з питань захисту прав дитини про подальше проживання дітей в даній родині (а.с. 15). 
Як зазначено у копії протоколу засідання Комісії з питань захисту прав дитини Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області від 12.03.2025 з порядком денним про стан виконання відповідачами батьківських обов`язків, батьків зобов`язано провести ремонт та генеральне прибирання, щоб забезпечити належні умови для проживання дітей, більш серйозно підходити до виконання своїх обов`язків щодо догляду, виховання та забезпечення безпеки дітей, для полегшення виконання завдання батькам староста села надасть одноразову допомогу в організації генерального прибирання, щоб прискорити процес приведенян будинку в належний стан (а.с. 18-19). 
Відповідно до копії акта обстеження умов проживання від 05.08.2025, при обстеженні у будинку АДРЕСА_2 встановлено, що умови для проживання не створені, є загроза життю та здоров`ю дітей. Батько часто п`є, мати не має виховного потенціалу, і не доглядають за дітьми та не створюють умов для проживання. Діти поміщені до ЦСПР с. Хмільниця із 05.08.2025 (а.с. 16). 
Як вбачається з копії листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернігівської облдержадміністрації від 05.08.2025 №01-15/202, діти з 05.08.2025 зараховані до Центру у зв`язку з тим, що опинилися в складних життєвих обставинах (а.с. 21). 
Як слідує з копії акта обстеження умов проживання від 26.03.2026, при обстеженні у будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 знаходяться в центрі реабілітиації) встановлено, що житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку і складається з трьох кімнат. Будинок потребує косметичного ремонту, опалення пічне, вода з власної свердловини. Умови проживання незадовільні, на подвір`ї все позаростало, в помешканні частково прибрано, але груба непофарбована, задимлені щілини, в коридорі безлад, умови для проживання дітей не створені. Батьки говорять, що планують забрати дітей із закладу, але належних умов так і не створили протягом семи місяців (а.с. 17).
За даними довідки-характеристики Перемозького старостинського округу від 31.03.2026 №25 ОСОБА_2 зареєстрований разом зі своїми дітьми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у будинку АДРЕСА_1 , але діти з 05.08.2025 знаходяться у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей у с. Хмільниця Чернігівського району Чернігівської області. За час проживання в селі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проявили себе як невідповідальні батьки: в будинку відведеного місця для дитячого середовища не було, завжди було брудно, діти часто бігали голодні, непричесані та в брудному одязі. Працівники старостату проявили ініціативу та поклеїли велику кімнату для дітей, привезли ковдри, подушки, килим, ліжко. Просили, щоб батьки підтримували чистоту, але ця допомога не дала сім`ї поштовху до бажання наводити лад в будинку та на подвір`ї. Неодноразово протягом 2024 – 2025 років до сім`ї ОСОБА_7 навідувалися ювенальна поліція та працівники соціальної служби у справах дітей Лосинівської селищної ради. Під час перевірок складалися відповідні протоколи, проводилися профілактичні бесіди, які на зміну поведінки батьків не вплинули. Такі дії батьків спонукали відповідні органи визнати сім`ю такою, що перебуває у складних життєвих обставинах і тимчасово, за згодою батьків, зарахувати до реабілітаційного центру з умовою, що за цас поки дітей не буде вдома, батьки зроблять ремонт і створять належні умови для проживання дітей. Минуло вісім місяців відтоді, коли відвезли дітей у реабілітаційний центр, але за цей час змін ніяких не відбулося у створенні відповідних умов для виховання та розвитку дітей. Мати відвідує дітей часто, завжди показувала після відвідин фото дітей, переживає за них, але створити належні умови для проживання дітей не може і не хоче (а.с. 20). 
У висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей, затвердженого рішенням виконавчого комітету Лосинівської селищної ради від 07.04.2026 № 157, наведені обставини, аналогічні доводам позовної заяви. Виконавчий комітет Лосинівської селищної ради у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків, з метою соціального захисту дітей, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачів стосовно їх малолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , з подальшим улаштуванням дітей у сімейні форми виховання (а.с. 5-6). 
У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.
Так, положеннями ст. 165 Сімейного кодексу України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Отже, за приписами ч. 1 ст. 56 ЦПК України, ст. 156 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. 
Згідно з п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 24.09.2008 № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах (у разі утворення), селищних, сільських рад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей.
Як визначено у ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі – Закон № 280/97-ВР), виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.
Згідно ч. 1 ст. 10 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету (ч. 1 ст. 51 Закону № 280/97-ВР).
Сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (ч. 1 ст. 54 Закону № 280/97-ВР). 
У даній справі з позовною заявою про позбавлення батьківських прав до суду звернувся представницький орган Лосинівської територіальної громади – Лосинівська селищна рада, яка не є органом опіки та піклування у розумінні Закону № 280/97-ВР та п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, адже не є виконавчим органом ради. 
Оскільки ж нормами ст. 165 Сімейного кодексу України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, серед інших, орган опіки та піклування, а селищна рада з огляду на вищевикладені висновки не є таким органом, відповідно вона за правилами ст. 56 ЦПК України не може звертатися до суду із позовною заявою про захист прав, свобод та інтересів інших осіб – малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адже за наведеними законодавчими нормами це віднесено до компетенції виконавчих органів ради, які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. 
За таких обставин, Лосинівська селищна рада Ніжинського району Чернігівської області не є органом, уповноваженим на захист інтересів дітей у спірних правовідносинах, тобто вказана особа є неналежним позивачем, що має процесуальним наслідком відмову в задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. 258-260, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа – служба у справах дітей Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав, - відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя І.М. Карпусь