| Справа № 454/3057/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2026 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Струс Т. В. ,
за участю секретаря Синевської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в м. Сокалі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося із даним позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 34895,10грн. та судових витрат.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 14.10.2025р. між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №204666 на суму 18750грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису - "a63ff08a".
03.04.2026 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №03042026, згідно умов якого ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №204666.
Представник позивача вказує, що згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») становить 38895,10грн, яка складається з: 17754,63грн - заборгованість по тілу кредиту; 16239,47грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 901грн. – заборгованість по комісії; 4000грн – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Однак, позивач звертає увагу, що вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у межах даного позову не заявляються, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 34895,10грн.
В порушення вищевказаних вимог, відповідачка своєчасно не повернула кошти для погашення заборгованості, чим не виконала належним чином свої зобов`язання за даними договорами.
Внаслідок порушення умов договорів у відповідачки виникла заборгованість. 
17.08.2026 року представник відповідача адвокат Тисячник Рузанна Робертівна подала до суду відзив на позовну заяву. в якому зазначила що відповідач вважає позовні вимоги незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача зазначила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме відповідач отримав та ввів зазначені паролі з метою укладення договору. Зокрема, позивачем не надано роздруківок СМС-повідомлень із кодами, які надсилалися на номер телефону відповідача, а також доказів успішного введення таких кодів. Крім того, представник відповідача вказала на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі відповідачу кредитних коштів та наявності заборгованості у заявленому позивачем до стягнення розмірі. Також представник відповідача зазначила, що вимога про стягнення комісії є незаконною, у зв`язку з чим заборгованість у цій частині підлягає скасуванню. Крім того, послалася на те, що нарахування штрафних санкцій під час дії воєнного стану заборонено. Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача зазначила, що їх розмір є неспівмірним та підлягає зменшенню. З огляду на викладене представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
18.08.2026р. представник позивача адвокат Кукса Катерина Олександрівна надала до суду відповідь на відзив. У відповіді на відзив представник позивача повністю заперечила доводи відповідача, що викладені у відзиві, вважає їх не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на надані позивачем докази заявлених вимог. Просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.
Представник позивача в судове засідання не прибув, у наданому суду клопотанні просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, однак її адвокат Тисячник Рузанна Робертівна подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що 14.10.2025р. між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №204666 на суму 18750грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису a63ff08a. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 350,00 % річних. Тип процентної ставки – фіксована. Загальний строк кредитування за цим Договором складає 140 днів з 14.10.2025 р. (дата надання кредиту) по 03.03.2026 р.
03.04.2026 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №03042026, згідно умов якого ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №204666.
Із виписки з особового рахунку за період 03.04.2026 – 01.06.2026 року вбачається, що у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у розмірі 38895,10грн, яка складається з: 17754,63грн - заборгованість по тілу кредиту; 16239,47грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 901грн. – заборгованість по комісії; 4000грн – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Однак, позивач звертає увагу, що вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у межах даного позову не заявляються, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 34895,10грн.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Отже, розмір заборгованості за кредитом та процентами за користування ним суд визнає обґрунтованим.
Щодо вирішення вимоги про стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 901грн., яка визначена умовами кредитного договору, і є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику, суд покликається на таке.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Як встановлено ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
За таких обставин, умови договору щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 901грн., є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати ОСОБА_1 боржником за цим платежем.
Разом з тим, судом встановлено, що позивач не заявляє до стягнення штрафні санкції у розмірі 4000,00 грн, зазначені у розрахунку заборгованості, у зв`язку з чим зазначена сума не входить до розміру позовних вимог, заявлених до стягнення у цій справі.
Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище заборгованість за тілом кредиту і відсотками, та відмовити у стягненні комісії у зв`язку з відсутністю правових підстав для цього, тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 17754,63грн - заборгованість по тілу кредиту; 16239,47грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, що разом становить 33994,1грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2593,44грн., що становить 97,41% від суми задоволених позовних вимог.
Крім цього, згідно статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №607/14338/19-ц від 01.12.2021.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.
Верховний Суд у постанові від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19 роз`яснив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
З урахуванням викладеного вище, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Отже, зміст наведених норм законодавства вказує на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду № 810/3213/16 від 04.08.2020, № 640/15803/19 від 05.08.2020.
У постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивач надав Договір про надання професійної правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026р., додаткову угоду № 25771563066 до договору про надання правничої допомоги від 25.05.2026р., акт прийому-передачі наданих послуг від 20.01.2026р., згідно якого клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду в розмірі 7000грн. 
Таким чином, відповідно до ст. 137 ЦПК України, із врахуванням обсягу виконаних адвокатом робіт, часу їх виконання, складності справи, співмірності часу розгляду справи та участі адвоката у її розгляді, зокрема розгляду справи у спрощеному провадженні, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000грн.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд- 

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №204666 від 14.10.2025 у розмірі 33994,1грн., яка складається з: 17754,63грн - заборгованість по тілу кредиту; 16239,47грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» 2593,44грн. судового збору та 3000грн. витрат на правничу допомогу.
В задоволенні решти вимог - відмовити. 
Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», ЄДРПОУ: 43541163, місце знаходження: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд.34, офіс 333.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Головуючий: Т. В. Струс