Єдиний унікальний номер 205/4166/26
Номер провадження2-о/205/154/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2026 року місто Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Костромітіної О.О., 
за участю секретаря судового засідання Шеремет В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради,
В С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мисечко К.О., звернулася до Новокодацького районного суду з вищевказаною заявою, яку уточнила та в якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 постійно та безперервно проживала без реєстрації за адресою : АДРЕСА_1 у період часу з 01.01.1993 року по 04.05.1995 рік.
В обґрунтування заяви посилається на те, що з 20.06.2010 року заявник вона зареєстрована та мешкає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади, договором найму, довідками про реєстрацію.
У 2026 році вона зверталася до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради із заявою стосовно приватизації вказаної житлової площі, а саме кімнати 82Г гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 .
У відповідь на її заяву Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради повідомив, що у тому числі відсутні відомості про реєстрацію та документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_1 з 01.01.1993 по 04.05.1995.
Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка, видана органом приватизації за попереднім місцем проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). 
Відповідно до п. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав здійснюється в судовому порядку.
Отримати відповідний документ (довідку за попереднім місцем проживання (після 1991 року), про відсутність права власності на нерухоме майно та реєстрацію за період з 01.01.1993 рік по 04.05.1995 рік заявник не має можливості, адже в цей період вона проживала за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації (була вписана в будинкову книгу разом з матір`ю ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_3 ).
Ухвалою суду від 03 квітня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження, призначено відкрите судове засідання у справі
Представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Мисечко К.О. надала на адресу суду заяву, в якій зазначила, що вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, належним чином, неодноразово, повідомлений про день час і місце судового засідання, до суду не з`явився, тому суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, розглянув справу за його відсутності.
Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Судом встановлено, що з 20.06.2010 року заявник ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади, договором найму, довідками про реєстрацію. 
Заявник у 2026 році звернулася до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради з заявою стосовно приватизації вказаної житлової площі, а саме кімн. 82Г у гуртожитку за адресою : АДРЕСА_3 .
У відповідь на заяву ОСОБА_4 . Департамент житлового господарства повідомив, що у тому числі відсутні відомості про реєстрацію та документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_1 з 01.01.1993 по 04.05.1995.
Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка, видана органом приватизації за попереднім місцем проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). 
Згідно Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян , затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2.
Громадянин подає до органів приватизації такі документи:
заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;
копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним;
копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);
копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо);
довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі;
технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок;
копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку;
документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;
копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності);
заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.
Громадяни, які проживають у гуртожитку, крім документів, визначених у цьому пункті, до заяви також додають:
витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність у власності житла;
копію договору найму жилого приміщення та/або копію договору оренди житла;
форму первинної облікової документації № 028/о «Консультаційний висновок спеціаліста» з відміткою про відсутність захворювання на туберкульоз.
Довідка про реєстрацію місця проживання видається органом реєстрації відповідно до вимог Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 (із змінами).
Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и), видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території).
Отримати відповідний документ (довідку за попереднім місцем проживання (після 1991 року), про відсутність права власності на нерухоме майно та реєстрацію за період з 01.01.1993 рік по 04.05.1995 рік заявник не має можливості, адже в цей період вона проживала за адресою : АДРЕСА_1 , без реєстрації (була вписана в будинкову книгу разом з матір`ю ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_3 та не була зареєстрована за місцем проживання, оскільки була неповнолітньою та батьки не здійснили її реєстрацію).
Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено справи про встановлення фактів, які суд розглядає. Такий перелік справ не є вичерпним, адже згідно ч. 3 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, тобто чинним ЦПК України передбачена можливість встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
Відповідно до положень статті 17 ЦК УРСР (чинний у період з 25.11.1991 р. до 01.01.2004 р.), місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає.
Місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п`ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів.
Відповідно до положень частини 1-5 статті 29 ЦК України (чинний з 01.01.2004 року), місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна.
ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , в спірний період часку з 01.01.1993 рік по ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала разом з батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за місцем їх реєстрації : АДРЕСА_1 . Факт постійного проживання заявниці за вказаною адресою підтверджується записом реєстрації батьків у будинкової книги, карточкою з поліклініки, де адреса міста проживання дитини Мальованої Наталі зазначена адреса АДРЕСА_1 .
Щодо відсутності реєстрації місця проживання заявниці, то чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство не передбачало окремої реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини. Діти, які не досягли 16 років, не мали власного паспорта і, відповідно, не потребували окремої реєстрації. Їхнє місце проживання було прив`язане до місця проживання їх батьків. Не існувало окремої процедури реєстрації місця проживання для дітей, відмінної від реєстрації їхніх законних представників.
Доказів вибуття та/або непроживання заявника, як члена сім`ї наймача за зазначеною вище адресою АДРЕСА_1 не існує.
Заявник не має іншої можливості отримати довідку про місце свого проживання за спірний період, окрім як шляхом звернення до суду з даною заявою про встановлення такого факту.
Верховний Суд наголосив на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно він не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Встановлення відповідного факту необхідно заявнику для розгляду питання про приватизацію житлового приміщення у гуртожитку, а тому безпосередньо породжує юридичні наслідки, у зв`язку з чим висновок про існування стверджуваної заявником обставини з урахуванням поданих нею доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний, тому для суду наявні підстави для задоволення заяви щодо встановлення факту проживання. 
Даний спір не пов`язаний зі спором про право, оскільки у відповіді Департаменту не має відмови у праві приватизації житлової площі, а лише роз`яснено про необхідність встановити певний факт.
За таких обставин суд висновує, що встановлення факту проживання не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів осіб та має для заявниці юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено, внаслідок чого суд задовольняє заяву заявниці.
Керуючись ст.ст. 263-265, 268,273,315,316,354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 постійно та безперервно проживала без реєстрації за адресою : АДРЕСА_1 у період часу з 01.01.1993 року по 04.05.1995 рік.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи:
Заявник ОСОБА_1 тел. НОМЕР_2 адреса АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_1 ;
Представник заявника адвокат Мисечко Катерина Олександрівна, ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_4 тел. НОМЕР_3 адреса АДРЕСА_5 РНОКПП НОМЕР_4 ;
Заінтересована особа Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради ел. пошта ugh_dmr@ukr.net ел. пошта ugh_dmr@ukr.net тел. 380567451049 адреса 49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, 16 ЄДРПОУ 38114671.

Суддя О.О. Костромітіна