Справа № 761/17007/21
Провадження № 2/761/244/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

20 серпня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді   Осаулова А.А.,
при секретарі    Путрі Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в заочному порядку цивільну справу за позовом ТОВ «Прості займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ТОВ «Прості займи» (позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (відповідача), в якому просить стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Прості займи»  заборгованість за Договором № 180330-122037 від 02.04.2018 р. в розмірі 48177,89 грн, яка складається з: 2000,00 грн - сума кредиту, 43310,00 грн - проценти 763,00 грн - інфляційні, 2104,89 грн - 3 % річних.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 02.04.2018 року між ТОВ «Прості займи» та  ОСОБА_1 укладено договір № 180330-122037 про надання фінансових послуг на суму 2000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 40,00 грн за кожен день, строком на 16 днів.
ТОВ «Прості займи» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 2000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника. Між тим, Боржник свої зобов`язання за договором № 180330-122037 від 02.04.2018 р. належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Загальний розмір заборгованості боржника станом на 02.04.2021 становить 43310,00 грн, що стало підставою для звернення до суду.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, про що свідчать матеріали справи.
Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України).
У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Ухвалою судді Рибака М.А. від 03.08.2021 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи.
Ухвалою судді від 20.03.2026 р. призначено цивільну справу для розгляду справи по суті з повідомлення учасників справи.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 02.04.2018 між ТзОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансових послуг № 180330-122037, у режимі онлайн шляхом заповнення в електронній формі заяви-анкети на сайті відповідача, згідно умов якого останній отримав кредит на особисті потреби у розмірі 2000 грн строком на 16 днів до 17.04.2018 та зобов`язався його повернути і сплатити відсотки у розмірі 640 грн. (40 грн. за кожен день користування кредитом). При прострочені оплати зобов`язується проценти - 2 % за кожен день (730 % річних.) Дата початку нарахування відсотків розпочинається з 02.04.2018. При виникненні заборгованості позичальник також зобов`язувався сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 %.
ТзОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» прийнято позитивне рішення про надання кредиту та 02.04.2018 через платіжну систему за допомогою ТзОВ «ВЕР ФОР ПЕЙ» здійснено переказ кредитних коштів в сумі 2000 грн на платіжну картку, вказану позичальником у заяві.
Будь-яких заперечень щодо факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, ОСОБА_1 суду не надав.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було укладено договір № 180330-122037 від 02.04.2018 р.  шляхом його підписання електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора.
Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразових ідентифікаторів.
Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюється до укладених в письмовій формі.
Виходячи з вищевикладеного, вказаний кредитний договір був підписаний позичальником ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису, який був надісланий банком, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору міститься відповідна відмітка, що і є його безпосереднім підписом.
Доказів на спростування факту підписання відповідачем спірного договору та перерахування коштів на виконання договору на банківську картку, яка відповідачу не належить, до суду не надано.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України).
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року справа № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16.
У зв`язку з простроченням відповідачем платежів за договором кредиту, згідно з розрахунком наданим позивачем, відповідач має заборгованість за Договором № 180330-122037 від 02.04.2018 р. в розмірі 48177,89 грн, яка складається з: 2000,00 грн - сума кредиту, 43310,00 грн - проценти 763,00 грн - інфляційні, 2104,89 грн - 3 % річних.
Між тим, відповідно до умов договору вбачається, що кредит надавався відповідачу на строк до 17.04.2018.
Таким чином, після закінчення дії кредитного договору, а саме після 18.04.2018 у позивача припинилось право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом.
З наданого позивачем до суду першої інстанції розрахунку заборгованості вбачається, що позивач проводив нарахування відсотків в розмірі 43310,00 грн. за період з 02.04.2018 по 02.04.2021, тобто після закінчення дії кредитного договору.
Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлені позикодавцем ТОВ «Прості Займи» вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 18.04.2018 по 02.04.2021 є безпідставною та задоволенню не підлягають.
Щодо стягнення 3 % річних та інфляційних, варто зазначити наступне.
Як вбачається з наданих ТОВ «Прості Займи» розрахунків збитків від інфляції та розрахунку 3 % річних, за період з 18.04.2018 по 02.04.2021 нараховано 763,00 грн - інфляційні, 2104,89 грн - 3 % річних.
Судом за допомогою програми системи «Ліга-Закон» в розділі «корисні інструменти» було перераховано 3 % річних та інфляційні за період з 18.04.2018 р. по 02.04.2021 р., виходячи з розміру основного боргу - 2000,00 грн та процентів, нарахованих за 16 днів в сумі 640,00 грн, тобто на суму 2640,00грн.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь ТОВ «Прості займи» з ОСОБА_1 основного боргу - 2000,00 грн, процентів - 640,00 грн, інфляційне збільшення - 516,56 грн, 3 % річних - 234,35 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 158,9 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (задоволено 7 %)
Керуючись ст. ст. 12,76,77,78,79,80,81, 211, 223, 263,265,280,285,289 ЦПК України, ст.ст.610, 1048, 1048, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд -

в и р і ш и в :
Позов ТОВ «Прості займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Прості займи» (ЄДРПОУ: 40858239, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України,39А, оф. 25)  заборгованість за договором № 180330-122037 від 02.04.2018 р. в загальному розмірі 3390,91 грн., судовий збір у розмірі 158,9 грн., а всього 3 549,81грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:       Осаулов А.А.