Справа№464/6349/26 
пр.№ 3/464/2300/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2026 року суддя Сихівського районного суду м.Львова БЕСПАЛЬОК О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, про притягнення до адміністративної відповідальності 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . директора ПП «МСФ Мультиколл», жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 , як директор ПП «МСФ Мультиколл», під час проведення позапланового заходу зі здійсненням державного контролю у формі перевірки на предмет дотримання вимог законодавства про працю, виявлене 16 липня 2026 року, допустила порушення вимог законодавства про працю, а саме, порушення вимог ч.1 ст.21, ч.4 ст.24 КЗпП України, оскільки залучила фізичних осіб до виконання роботи (трудової функції) на користь ПП «МСФ Мультиколл» шляхом укладення з ними договорів як з фізичними особами – підприємцями, тоді як фактичний характер відносин, що склались між підприємством та фізичними особами, відповідає ознакам трудових відносин, що регулюються законодавством про працю. 
15 липня 2026 року при відвідуванні підприємства, що на вул. Стрийській, 202 у м.Львові в офісі на робочих місцях (за комп`ютером) перебували дві особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які згідно з наданими документами перебувають в оціційних трудових відносинах з ПП «МСФ Мультиколл». Останні повідомили, що в попередній період часу вони перебували в офіційних трудових відносинах з даним підприємством, а в подальшому дані відносини були переведені у формат укладення договору з фізичними особами – підприємцями (працівниками), які фактично виконують роботу в інтересах та під керівництвом підприємства, за що отримують систематичну винагороду. 
Окрім того, ОСОБА_5 повідомив про виконання трудової функції на користь ПП «МСФ Мультиколл» в період з 09 січня 2026 року по 31 травня 2026 року, з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку підприємства, за визначеною посадою (професією), а саме оператора служби підтримки клієнтів та, що ОСОБА_3 регламентує порядок надання йому відпустки (5 днів оплачуваної відпустки за кожні три місяці співпраці).
З даних з реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в офіційних трудових відносинах з ПП «МСФ Мультиколл» не перебувають. 
У відповідності до п.2 ч.5 ст.50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.
Враховуючи вищенаведене, під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки встановлено, що у ПП «МСФ Мультиколл» має місце порушення вимог ч.1 ст.21, ч.4 ст.24 КЗпП України та ч.3 ст.41 КУпАП, що полягає у допуску окремих осіб до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ, порушення вимог законодавства про працю.
Через систему Електронний суд представником ОСОБА_2 – Зубачем А.З. подано письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 КУпАП. Зазначив, що провадження підлягає закриттю за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП, однак вважає, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративної відповідальності та сама подія, тому просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. В обґрунтування заперечень зазначає, що протокол складено з порушенням ст.256 КУпАП, оскільки не зазначено часу, місця і суті вчинення правопорушення, матеріали справи є неповними, відсутні документи, які єдино дозволяють перевірити законність заходу державного контролю, значну частину доказів подано німецькою мовою без перекладу державною мовою, а також у стані, що фізично унеможливлює їх читання, відеозапис не є належним доказом за походженням. Повнотою і способом фіксації, відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, перекваліфікація цивільно-правових договорі належить до компетенції суду, а не органу нагляду, вина особи не встановлена і в протоколі не вмотивована, захід державного контролю проведено з виходом за межі його підстави та предмета, що робить акт перевірки доказом, здобутим з порушенням встановленого законом порядку. 
В судовому засіданні представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності – Шнир Я.Б. підтримав заперечення на протокол, подані іншим представником, доповнив, що ОСОБА_2 вини у вчиненні правопорушення не визнала. Безпосередньо в акті перевірки від 16 липня 2026 року нею вчинено запис про незгоду з викладеними в акті порушеннями, долучила окремі пояснення, як додаток. За змістом пояснень і заперечень, між підприємством і зазначеними у протоколі особами укладено цивільно-правові договори про надання послуг з фізичними особами — підприємцями, зокрема, зі ОСОБА_5 — договір від №01/М/2026 від 09 січня 2026 року про надання інших інформаційних послуг строком на п`ять місяців. Договір укладався за ініціативою самого ОСОБА_5 , який на той час був зареєстрованим підприємцем, перебував у м.Одесі, не планував релокації, мав власного бухгалтера, самостійно подавав звітність і використовував власний кваліфікований електронний підпис. Підприємство не встановлювало виконавцю режиму робочого часу, а оплата здійснювалася виключно за фактично надані послуги за підписаними актами. Щодо інших осіб, про які йдеться в протоколі, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , то дані особи не були ініціаторами звернення до управління праці, їх особи інспекцією не встановлені, матеріали справи не містять жодних відомостей щодо них, у таких не відбиралися пояснення, зокрема, не зазначені у протоколі як свідки чи потерпілі. Крім того, просив долучити до справи докази судових спорів ОСОБА_5 , які мають відношення до періоду, який на переконання останнього є трудовим та перевірку ФОП ОСОБА_5 . З пошукової системи НОМЕР_2 , вбачається реєстрація його як підприємця з 02 лютого 2022 року. Просив провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2 .
Заслухавши представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 , приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.
В матеріалах справи до протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 КУпАП ОСОБА_2 долучено наступні документи:
-акт Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці №3Х/ЛВ/21236/026170, складений 16 липня 2026 року за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду ПП «МСФ Мультиколл», що знаходиться на вул. Стрийській, 202 у м.Львові, у якому міститься пояснення ОСОБА_2 про те, що з викладеним в акті порушенням не згідна, пояснення подає окремим додатком до вказаного акту;
-пояснення ОСОБА_2 від 16 липня 2026 року як додаток до акту перевірки, в якому зазначається, що підприємець ОСОБА_5 звернувся до ПП «МСФ Мультиколл» з наданням інформаційних та інших послуг, укладення договору з ним, як ФОПом було ініціативою ОСОБА_5 , оскільки він знаходиться у м.Одеса і не планує релокуватися до м.Львова, має намір надавати послуги іншим компаніям, з наданих ним документів вбачалось, що такий зареєстрований підприємцем з 2022 року, відповідно до КВЕДів може надавати інформаційні послуги. В подальшому співпраця з ОСОБА_5 була оформлена як підприємцем, який самостійно подавав звітність з приводу своєї діяльності, мав власного бухгалтера, використовував власний ЕЦП для підписання документів. Під час співпраці ФОП ОСОБА_5 здійснював незалежну підприємницьку діяльність, одночасно надаючи аналогічні послуги іншим підприємцям та замовникам, що підтверджується відсутністю ознак підпорядкування її підприємству, яке не встановлювало такому режиму робочого часу, а оплата здійснювалась виключно за фактично надані послуги за підписаними актами;
-поточного списку працівників страхувальника від 15 липня 2026 року, який складається з ПІП 26 осіб, у яких відсутні такі особи як ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;
-копію сторінки з інтернету ПП «MSV Multicall», з якої вбачається 146 працівників, 11 іноземних мов, 14 країн;
-запит на страхувальника ПП «МСФ Мультиколл» та працівника ОСОБА_4 , відомості відсутні;
-штатний розпис ПП «МСФ Мультиколл», посадова інструкція менеджера у сфері надання інформації відділу обробки інформації для німецького блоку країн ПП «МСФ Мультиколл», правила внутрішнього трудового розпорядку підприємства;
-звернення ОСОБА_5 щодо виявлення прихованих трудових відносин та порушення трудового законодавства з боку ПП «МСФ Мультиколл»;
-електронний лист ОСОБА_5 в якому зазначає, що з 09 січня 2026 року по 31 травня 2026 року між ним та підприємством існували трудові відносини, які були приховані шляхом укладення договору про надання послуг з його ФОП. Наявність прихованих трудових відносин підтверджується ознаками, задокументованими у зверненні;
-договір про надання інших інформаційних послуг №01/М/2026, укладений 09 січня 2026 року між ПП «МСФ Мультиколл» та ФОП ОСОБА_5 , підписаний сторонами;
-виписку з руху коштів по рахунку ФОП від 08 червня 2026 року, з якої вбачається, що ПП «МСФ Мультиколл» 11 березня, 08 квітня, 12 травня, 08 червня 2026 року здійснила платежі на рахунок ФОП ОСОБА_5 , кожен по 45000 грн., один платіж на суму 47050 грн. та 09 лютого 2026 року на суму 7800 із зазначенням призначення платежів як оплата за послуги згідно з договором;
-акт прийому передачі наданих послуг згідно договору №01/М/2026 від 09 січня 2026 року, що станом на 09 лютого 2026 року виконавець ФОП ОСОБА_5 для замовника ПП «МСФ Мультиколл» згідно контракту №01/м/2026 від 09 січня 2026 року у період з 09 січня по 09 лютого 2026 року виконав наступні послуги: моніторинг друкованих онлайн-видань для оцінки репутації компанії клієнта, аналіз активності конкурентів у ЗМІ та соціальних мережах, складення спеціалізованих звітів, всього на суму 7800 грн;
-акт прийому передачі наданих послуг згідно договору №01/М/2026 від 09 січня 2026 року, що станом на 11 березня 2026 року виконавець ФОП ОСОБА_5 для замовника ПП «МСФ Мультиколл» згідно контракту №01/м/2026 від 09 січня 2026 року у період з 18 лютого по 11 березня 2026 року виконав наступні послуги: збір та аналіз публікацій, які згадують компанію клієнта, виявлення потенційних інформаційних ризиків чи кризових ситуацій, складання спеціалізованих звітів на загальну суму 45000 грн.;
-акт прийому передачі наданих послуг згідно договору №01/М/2026 від 09 січня 2026 року, що станом на 08 квітня 2026 року виконавець ФОП ОСОБА_5 для замовника ПП «МСФ Мультиколл» згідно контракту №01/м/2026 від 09 січня 2026 року у період з 16 березня по 08 квітня 2026 року виконав наступні послуги: моніторинг друкованих та онлайн – видань для оцінки репутації компанії клієнта, оцінка ефективності PR-кампаній клієнта, складення спеціалізованих звітів на загальну суму 45000 грн.;
-акт прийому передачі наданих послуг згідно договору №01/М/2026 від 09 січня 2026 року, що станом на 11 травня 2026 року виконавець ФОП ОСОБА_5 для замовника ПП «МСФ Мультиколл» згідно контракту №01/м/2026 від 09 січня 2026 року у період з 21 квітня по 11 травня 2026 року виконав наступні послуги: збір та аналіз публікацій, які згадують компанію клієнта, аналіз активності конкурентів у ЗМІ та соціальних мережах, складання спеціалізованих звітів на загальну суму 47050 грн.;
-акт прийому передачі наданих послуг згідно договору №01/М/2026 від 09 січня 2026 року, що станом на 08 червня 2026 року виконавець ФОП ОСОБА_5 для замовника ПП «МСФ Мультиколл» згідно контракту №01/м/2026 від 09 січня 2026 року у період з 20 травня по 08 червня 2026 року виконав наступні послуги: оцінка ефективності Pr-кампаній клієнта, виявлення потенційних інформаційних ризиків чи кризових ситуацій для клієнта, складання спеціалізованих звітів на загальну суму 45000 грн.;
-електронні листи без перекладу на українську мову, переписки в групі В2В Multikal.

Відповідно до приписів ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Частиною першою ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення (проступок) це - протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З акту Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці №3Х/ЛВ/21236/026170, складеного 16 липня 2026 року за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у ПП «МСФ Мультиколл», що знаходиться на вул. Стрийській, 202 у м.Львові проводився в період з 15-16 липня 2026 року. З матеріалів справи вбачається, що підставою послужило звернення ОСОБА_5 від 15 червня 2026 року щодо прихованих трудових відносин з таким та порушення трудового законодавства.
З цього ж акту, а саме, з опису виявлених порушень вимог законодавства вбачається, що інспекцією в офісі ПП «МСФ Мультиколл» на робочих місцях за комп`ютером перебували ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , які повідомили, що раніше перебували у офіційних трудових відносинах з ПП «МСФ Мультиколл», однак в подальшому ці відносини переведено у формат укладення договорів з ФОПами, які фактично виконують роботу в інтересах та під керівництвом підприємства, за що отримують систематичну винагороду, однак до матеріалів справи такі пояснення вказаних осіб не долучено, таких не зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення як свідків чи потерпілих, хоча органом складено протокол на ОСОБА_11 щодо не укладення трудового договору, зокрема, саме з цими особами. Матеріали справи не містять жодних інших відомостей по ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , окрім відео, прикріпленого до матеріалів справи та інформації про таких зі звернення самого ОСОБА_5 . Хоча, як зазначено в самому акті управління праці, обоє зазначили, що виконують роботу у ПП «МСФ Мультиколл» на підставі договорів, як ФОПи. 
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 256 КУпАП визначено обов`язкові реквізити протоколу про адміністративне правопорушення, серед яких — місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, а також прізвища та адреси свідків і потерпілих, якщо вони є.
За статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Щодо невідповідності протоколу вимогам ст.256 КУпАП.
Слушним є заперечення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що у такому не зазначено місця, часу вчинення правопорушення, однак вказано, що таке виявлено 16 липня 2026 року, наявність трьох різних епізодів щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , однак не вказано періодів виконання трудових обов`язків з двома останніми, тобто епізоди щодо кожної особи не розмежовані. 
З звернення ОСОБА_5 та договору про надання інших інформаційних послуг №01/М/2026 від 09 січня 2026 року вбачається, що такий виконував свої функції з 09 січня по 31 травня 2026 року.
Із змісту протоколу вбачається, що контролюючий орган пов`язує порушення з моментом виявлення – складення акту перевірки. Отже, об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні конкретних дій щодо допуску окремих осіб до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення чи формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ, а не у тривалому безперервному невиконанні встановленого законом обов`язку.
Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. 
Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17 та від 11 грудня 2018 року у справі №242/924/17, №487/2854/17 від 03 травня 2018 року. 
Крім того, обов`язок повідомити центральний орган виконавчої влади про прийняття працівника на роботу за своєю конструкцією виконується до початку роботи. Після того як робота фактично розпочалася, виконати цей обов`язок у передбачений законом спосіб вже неможливо. Стану «безперервного невиконання обов`язку», який суб`єкт міг би припинити виконанням цього обов`язку не виникає, невиконання є завершеним у момент початку роботи, а не триваючим.
Таким чином, адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КУпАП як діяння у будь-якому випадку є закінченим у момент не вчинення відповідних дій щодо допуску окремих осіб до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення чи формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ, а не у тривалому безперервному невиконанні встановленого законом обов`язку, а тому строк накладення адміністративного стягнення підлягає обчисленню з дня його вчинення, а не з дня виявлення контролюючим органом. Діяння вважається вчиненим у момент такого допуску — це разова дія, а не стан, що триває. 
Щодо ОСОБА_15 і ОСОБА_14 застосувати даний критерій неможливо, оскільки контролюючим органом не встановлено моменту виникнення обов`язку, моменту його припинення, не можливо визначити стан безперервності, який кваліфікує правопорушення триваючим.
Також, як зазначалось вище, органом перевірки інкримінується ОСОБА_2 , як директору підприємства, не оформлення трудових відносин з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_5 та не повідомлення органу про прийняття даних працівників на роботу. Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення дані особи не зазначені як потерпілі чи свідки, хоча в акті перевірки описуються їх пояснення. Матеріали справи не містять письмових пояснень зазначених осіб, чи, що такі відмовились від їх надання, хоча саме на пояснення цих осіб орган посилається як на підтвердження своїх висновків. В акті перевірки даних осіб зазначено як свідків, однак у протоколі одночасно стверджено, що такі відсутні, шляхом проставлення відмітки у зазначеному місці. 
Крім того, слушним є зауваження представника, що матеріали справи містять документи німецькою мовою, без їх перекладу, а частина доказів подано у стані, що унеможливлює їх прочитання.
Щодо відеозапису, то з акту перевірки вбачається, що така тривала 15-16 липня 2026 року, однак запис складає тривалість 14 хвилин 53 секунди. Датою створення відеофайлу зазначено 27 серпня 2026 року, хоч перевірка тривала в інший період, що свідчить про те, що запис є копією, а не первинним доказом. Крім того, жодна з осіб на відео не називає своїх даних, на такому не озвучено дати, часу, адреси проведення заходу, найменування юридичної особи. На носії міститься один відеофайл тривалістю 14 хвилин 53 секунди, тоді як захід державного нагляду (контролю) тривав протягом двох днів. Отже, запис не є фіксацією заходу в цілому.
Щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 КУпАП та кваліфікації правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст.41 КУпАП, фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Так, відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
Натомість цивільно-правових договір це угода між сторонами на виконання робіт, надання послуг, предметом якого є надання певного результату праці.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно із ч.1 та ч.3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як передбачено ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст.903 ЦК України визначено що, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, сторони договору, зокрема працедавець та працівник, вільні у своєму виборі щодо оформлення трудових відносин. Вони не обмежені в укладанні як цивільно-правових договорів та і укладанні трудового договору за власним волевиявленням та погодженням всіх істотних умов праці.
Основною відмінністю договорів цивільно-правового характеру від трудових договорів є те, що перші регламентуються Цивільним кодексом України, а трудові - КЗпП.
За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.
Предметом трудового договору є власна праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
З аналізу норм трудового законодавства Верховний Суд у своїй постанові від 23 червня 2023 року (справа №160/1649/22, провадження №К/990/2139/23) зробив такі висновки: право на працю може бути реалізовано особою шляхом укладення трудового договору або цивільно-правового договору про працю. Обрання конкретного способу реалізації права на працю залежить не від волі осіб (особи, яка бажає реалізувати вказане право, та особи, яка має потребу у використанні праці/послуг іншої особи), а від характеру правовідносин, які виникли між його учасниками.
Так, матеріалами справи не встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 на постійній основі працювали у ПП «МСФ Мультиколл», підлягали внутрішньому трудовому розпорядку та отримували за виконану роботу заробітну плату, що би свідчило про наявність між ними та ПП «МСФ Мультиколл» трудових відносин.
Поряд з цим, між ПП «МСФ Мультиколл» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено цивільно-правовий договір (договір надання інформаційних послуг) №01/М/2026 від 09 січня 2026 року. Щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_14 матеріали справи жодних відомостей не містять, хоча в акті порушення є покликання на їх твердження, що працюють з ПП «МСФ Мультиколл» на підставі цивільно-правових договорів як ФОП.
В судовому засіданні представник ОСОБА_8 пояснив, що ПП «МСФ Мультиколл» під певні проекти укладає цивільно-правові договори з ФОПами, які надають відповідні послуги виключно для виконання певного завдання на певний термін під відповідний проект. Саме з такою метою укладався цивільно - правовий договір з ФОП ОСОБА_5 , і після виконаних послуг та закінчення певного проекту, припинилась дія договору з ОСОБА_5 , який був укладений терміном на п`ять місяців, що передбачено п.4.3 договору. 
Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Докази наявності у вищезгаданого цивільно-правового договору, укладеного між ПП «МСФ Мультиколл» в особі директора ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5 , ознак нікчемного правочину у матеріалах справи відсутні, як і відсутні докази визнання судом вказаного договору недійсними.
Варто також зазначити, що згідно Постанови КМУ «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» №413 від 17 червня 2015 року, повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за формою, згідно з додатком, до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб, відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.
Отже, що при укладенні сторонами цивільно-правового договору трудові відносини за КЗпП не виникають, тому відсутність трудових відносин між особами, між якими укладений цивільно-правовий договір, виключає необхідність повідомлення Державної податкової служби про прийняття працівника на роботу.
Крім того, як вбачається з доказів, долучених представником ОСОБА_8 . ОСОБА_5 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності з 02 лютого 2022 року з такими видами діяльності КВЕД: 63.99 надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у, 70.22 консультування з питань комерційної діяльності й керування, 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, 63.11 оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ним діяльність, адреса здійснення діяльності у АДРЕСА_2 .
У своєму зверненні у п.2.3 вбачається, що ОСОБА_5 зазначає про неприпустимість роботи на інших роботодавців, тобто існувала вимога ексклюзивної зайнятості у ПП «МСФ Мультиколл». 
Однак, з ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 23 червня 2026 року вбачається, що у період з 06 січня по 27 березня 2026 року ОСОБА_5 просив встановити факт перебування у трудових відносинах з ТОВ «Лумпур – Т», аналогічна справа перебувала в провадженні й Приморського районного суду м.Одеси. З ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 13 травня 2026 року вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Старлоджик» про стягнення оплати щомісячної винагороди за надані у період з жовтня 2025 року по березень 2026 року послуги за угодою про співробітництво у розмірі 5400 євро. 
Тобто ОСОБА_5 у період, який вважає трудовим у ПП «МСФ Мультиколл», перебував у відносинах чи надавав послуги й іншим підприємствам.
Окрім того, сам по собі акт позапланового заходу державного нагляду щодо додержання вимог законодавства у сфері праці, який містить відповідні твердження, відображає лише позицію однієї із сторін — контролюючого органу, а тому без наявності доказів, які доводять обставини, які у ньому зазначені, за умови заперечення особи у вчиненні нею правопорушення, не може вважатися достатнім та належним доказом вчинення адміністративного правопорушення за ч.3 ст.41 КУпАП
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, через неповноту вчинення контролюючим органом процесуальних дій, суд позбавлений можливості перевірити обставини викладені в протоколі, а також з врахуванням заперечень особи, що притягується до адміністративної відповідальності, і встановити істину у справі.
На підставі досліджених доказів, суд не вбачає доказів того, що ОСОБА_2 було вчинено адміністративне правопорушення за ч.3 ст.41 КУпАП, а саме фактичний допуск працівників до роботи без оформлення трудових договорів (контрактів) та без повідомлення до ДПС про прийняття працівників на роботу.
Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.
Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
З огляду на викладене, наявні у адміністративних матеріалах докази не є такими, що «поза розумним сумнівом» доводять винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.
Оскільки провадження у справі підлягає закриттю, судовий збір на підставі статті 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.
Враховуючи наведене, дослідивши всі зібрані докази, що містяться у справі, керуючись ст. ст.41,247,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про притягнення ОСОБА_18 до адімністративної відповідальності за ч.3 ст.44 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СУДДЯ      Оксана БЕСПАЛЬОК