Справа № 473/1355/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

"10" серпня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого – судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до 
 ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:

У березні 2026 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказувало, що 18 вересня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачкою було укладено Договір про надання споживчого кредиту №2000867444, відповідно до якого банк зобов`язався надати та надав ОСОБА_1 кредит для придбання товару та оплати супутніх послуг у розмірі 2 619 грн зі строком користування протягом 6 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, а також сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12 % річних від суми залишку заборгованості, а в разі порушення умов договору – зобов`язалася сплатити визначену в договорі неустойку. 
В межах вказаного договору ПАТ «ОТП Банк» також зобов`язався надати позичальниці кредитну картку «MasterCard Standard» з встановленням кредитної лінії з лімітом у розмірі 10 000 грн (з можливості зміни кредитного ліміту за ініціативою кредитодавця) та строком дії кредитної лінії протягом 3 років (з правом зміни вказаного строку за ініціативою кредитодавця), а ОСОБА_1 зобов`язалася щомісячно частинами (не менше 5 % заборгованості) повертати кредит, а також сплачувати проценти за користування кредитом:
- у розмірі 0,01 % річних протягом пільгового періоду;
- у розмірі 2,49 % на місяць за розрахунки карткою за товари та послуги, а також розрахунки в мережі Інтернет;
- у розмірі 3,49 % на місяць по операціях зі зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі;
- у розмірі 0,15 % на день від суми заборгованості у разі виникнення несанкціонованого овердрафту.
Також відповідачка зобов`язалася сплачувати встановлені в окремих тарифах комісії за надання додаткових послуг, а також неустойку. 
21 жовтня 2022 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №21/10/22, за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору від 18 вересня 2012 року №2000867444. 
Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом утворилася заборгованість в загальному розмірі 54 229,09 грн, в тому числі:
-заборгованість за кредитом – 41 709 грн;
-заборгованість за процентами – 12 520,09 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі. 
В судове засідання представниця позивача Чижик Я.В. не з`явилася, проте надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача в окремій заяві не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. 
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема, суд встановив, що 18 вересня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачкою було укладено Договір про надання споживчого кредиту №2000867444, відповідно до якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит для придбання товару та оплати супутніх послуг у розмірі 2 619 грн зі строком користування протягом 6 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, а також сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12 % річних від суми залишку заборгованості, а в разі порушення умов договору – зобов`язалася сплатити визначену в договорі неустойку. 
В межах вказаного договору ПАТ «ОТП Банк» також зобов`язався надати позичальниці кредитну картку «MasterCard Standard» з встановленням кредитної лінії з лімітом у розмірі 10 000 грн (з можливості зміни кредитного ліміту за ініціативою кредитодавця) та строком дії кредитної лінії протягом 3 років (з правом зміни вказаного строку за ініціативою кредитодавця), а ОСОБА_1 зобов`язалася щомісячно частинами (не менше 5 % заборгованості) повертати кредит, а також сплачувати проценти за користування кредитом:
- у розмірі 0,01 % річних протягом пільгового періоду;
- у розмірі 2,49 % на місяць за розрахунки карткою за товари та послуги, а також розрахунки в мережі Інтернет;
- у розмірі 3,49 % на місяць по операціях зі зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі;
- у розмірі 0,15 % на день від суми заборгованості у разі виникнення несанкціонованого овердрафту.
Також відповідачка зобов`язалася сплачувати встановлені в окремих тарифах комісії за надання додаткових послуг, а також неустойку. 
21 жовтня 2022 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №21/10/22, за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору від 18 вересня 2012 року №2000867444. 
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. 
Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). 
З матеріалів справи вбачається, що АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 уклали між собою кредитний договір в письмовій формі, узгодили у ньому усі істотні умови, позичальниця підписала договір. 
Таким чином, ОСОБА_1 набула статусу, прав та обов`язків позичальниці у кредитних правовідносинах з АТ «ОТП Банк», правонаступником якого за договором факторингу є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
Копією виписки з банківського рахунку позичальниці (а.с. 10-21) підтверджено виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором. 
У той же час, позичальниця свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 28 вересня 2022 року їй нараховано заборгованість в загальному розмірі 54 229,09 грн, в тому числі:
-заборгованість за кредитом – 41 709 грн;
-заборгованість за процентами – 12 520,09 грн (що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з рахунку позичальниці).
У той же час, з наданого позивачем розрахунку заборгованості, а також виписки з рахунку позичальниці вбачається, що за період кредитування кредитодавець нараховував позичальниці комісії за основну картку, обслуговування рахунку, кредитної лінії та смс - інформування, загальний розмір такої комісії становить 3 409,20 грн, та нарахував штраф за порушення зобов`язань, розмір становить 235 грн. Вказані комісії та штраф в подальшому були включені до заборгованості за кредитом. 
Однак, підписаний позичальницею кредитний договір не містить умов щодо розміру банківських комісій за основну картку, обслуговування рахунку, кредитної лінії та смс - інформування та штрафу, а містить лише посилання на те, що такі ставки узгоджуються сторонами в окремих тарифах. Проте відповідні (узгоджені відповідачкою) тарифи позивачем суду надано не було, вказані тарифи відсутні в матеріалах справи.
За встановленого, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 була ознайомлена та погодилася з відповідними тарифами щодо комісій та штрафу. 
У той же час, згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції Закону на час укладення кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.
Крім цього, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Тому вказані нарахування у загальному розмірі 3 644,20 грн підлягають виключенню із заборгованості за кредитом.
У зв`язку з цим заборгованість за кредитним договором становить 50 584,89 грн, в тому числі:
-заборгованість за кредитом – 38 064,80 грн;
заборгованість за процентами – 12 520,09 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягає стягненню 2 483,49 грн судового збору.
Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то в цій частині суд виходить з наступного.
Дійсно, відповідно до вимог ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд в залежності від результату розгляду справи зобов`язаний розподілити між сторонами витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію Договору про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року №42649746, укладеного між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ФОП Білецьким Б.М. (який має статус адвоката), з додатками, що містять перелік, опис та узгоджену сторонами вартість виконаних робіт, необхідних для надання правничої допомоги, зокрема: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання консультації, витрачений час – 1 год, вартість послуги – 2 000 грн; складання позовної заяви, витрачений час – 2 год, вартість послуги – 4 000 грн, формування додатків до позовної заяви, витрачений час – 0,5 год, вартість послуги – 500 грн; подання позовної заяви, витрачений час – 0,5 год, вартість послуги – 500 грн. Загальна вартість послуг – 7 000 грн. 
Проте у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, справа не передбачає необхідності виконання значного обсягу дій та робіт, необхідних для її підготовки та розгляду.
Отже, зважаючи на категорію даної справи, яка є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданих послуг, складності справи, ціні позову, а тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу (з урахуванням розміру задоволених вимог) до 4 000 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до 
 ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково. 

Стягнути з  ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; код ЄДРПОУ 42649746) заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №2000867444 від 18 вересня 2012 року, що утворилася станом на 28 вересня 2022 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 38 064 (тридцять вісім тисяч шістдесят чотири) гривні 80 копійок; заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 12 520 (дванадцять тисяч п`ятсот двадцять) гривень 09 копійок, а всього в загальному розмірі 50 584 (п`ятдесят тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 89 копійок, а також 6 483 (шість тисяч чотириста вісімдесят три) гривні 49 копійок судових витрат. 

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. 

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя:  О.В. Вуїв