Справа № 682/2278/26
Провадження № 2/682/1762/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2026 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючої судді Матвєєвої Н.В.
за участю секретаря судового засідання Кисельової А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Славута Хмельницької області за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 100023203 від 11.02.2026 року в розмірі 28332,65 грн, а також судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат, понесених унаслідок направлення відповідачці копії позовної заяви з додатками, у розмірі 219,78 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.02.2026 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 100023203, відповідно до умов якого відповідачці надано кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн строком на 360 днів, з остаточним терміном повернення кредиту, сплати комісій та процентів за користування кредитом до 06.02.2027 року.
Кредитний договір було укладено в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Перед укладенням кредитного договору первісним кредитором здійснено віддалену ідентифікацію відповідачки за допомогою отримання її ідентифікаційних даних через систему BankID Національного банку України.
Відповідно до пункту 1.5.1 кредитного договору комісія за надання кредиту становить 2 250,00 грн та нараховується одноразово в момент видачі кредиту за ставкою 22,50 відсотка від суми кредиту.
Пунктом 1.5.2 кредитного договору передбачено комісію за обслуговування кредиту протягом усього строку кредитування в загальному розмірі 16 280,00 грн, яка нараховується за ставкою 7,40 відсотка від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період, крім останнього періоду, відповідно до графіка платежів.
Згідно з пунктом 1.5.3 кредитного договору проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду нараховуються за ставкою 90,00 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом.
Відповідно до пункту 1.5.4 кредитного договору протягом решти строку кредитування проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою в розмірі 180,00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів.
Позивач зазначає, що первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором та 11.02.2026 року перерахував на рахунок із використанням банківської картки НОМЕР_1 кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн.
Відповідачка свої зобов`язання щодо своєчасного та повного повернення кредиту, сплати процентів, комісій та інших передбачених договором платежів належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 06.08.2026 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 28332,65 грн.
26.06.2026 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено договір факторингу № МТ-260626-1, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідному Реєстрі боржників.
На виконання умов договору факторингу сторонами складено та підписано Акт приймання-передачі Переліку (Реєстру) боржників № 1, згідно з яким до ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 100023203 від 11.02.2026 року.
Факт сплати фінансування за договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів, долученою до матеріалів справи.
ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» направило на фінансовий номер телефону відповідачки повідомлення про укладення договору факторингу, відступлення права вимоги за кредитним договором № 100023203 від 11.02.2026 року та необхідність здійснювати подальші платежі на користь нового кредитора.
Отже, позивач вважає, що ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» є належним кредитором за кредитним договором № 100023203 від 11.02.2026 року та має право вимагати від відповідачки погашення заявленої заборгованості.
Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.08.2026 відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР», позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши докази у справі в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 11.02.2026 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 100023203, відповідно до умов якого відповідачці надано кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн строком на 360 днів, з остаточним терміном повернення кредиту, сплати комісій та процентів за користування кредитом до 06.02.2027 року.
Тип процентної ставки за кредитним договором є фіксованим.
Протягом першого розрахункового періоду проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 90,00 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом, а протягом решти строку кредитування за стандартною процентною ставкою в розмірі 180,00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту.
Договором також передбачено комісію за надання кредиту в розмірі 2 250,00 грн, яка нараховується одноразово в момент видачі кредиту, та комісію за обслуговування кредиту в загальному розмірі 16 280,00 грн за весь строк кредитування.
Кредитний договір укладено у формі електронного документа та підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Перед укладенням кредитного договору відповідачка за допомогою мережі Інтернет зареєструвалася в інформаційно-комунікаційній системі первісного кредитора, заповнила заявку на отримання кредиту із зазначенням своїх персональних даних, фінансового номера телефону та реквізитів банківської картки, пройшла процедуру віддаленої ідентифікації за допомогою системи BankID Національного банку України, ознайомилася з умовами кредитування та підтвердила свою згоду з ними.
Наведені обставини підтверджуються договором про споживчий кредит № 100023203 від 11.02.2026 року, паспортом споживчого кредиту, анкетою-заявою, відомостями про моніторинг дій позичальниці в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця, матеріалами верифікації клієнта та іншими доказами, долученими до матеріалів справи.
Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав та 11.02.2026 року перерахував відповідачці кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн на рахунок із використанням банківської картки НОМЕР_1 , зазначеної нею під час оформлення кредиту.
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними документами та доказами перерахування коштів.
Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі.
Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі.
Особливості укладення договорів в електронній формі визначаються Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом направлення однією стороною пропозиції його укласти та прийняття такої пропозиції другою стороною.
Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин повинен бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що кредитний договір № 100023203 від 11.02.2026 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 був укладений у належній письмовій електронній формі.
Такий висновок узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19 та від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19.
Матеріалами справи підтверджується, що саме відповідачка ініціювала отримання кредиту, зазначила необхідні персональні та платіжні дані, пройшла процедуру ідентифікації та підписала кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Факт надання відповідачці кредитних коштів у розмірі 10 000,00 грн підтверджується доказами, наданими позивачем, які суд оцінює в сукупності з іншими матеріалами справи.
Доказів, які б спростовували факт укладення кредитного договору або отримання кредитних коштів, відповідачкою суду не надано.
Доказів належного виконання зобов`язань та повного або часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 100023203 від 11.02.2026 року відповідачка суду не надала.
Щодо переходу права вимоги суд зазначає наступне.
26.06.2026 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено договір факторингу № МТ-260626-1.
Відповідно до пункту 2.1 договору факторингу ТОВ «МІЛОАН» відступає ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» права грошової вимоги до боржників, зазначених у Переліку (Реєстрі) боржників, а ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набуває такі права вимоги та сплачує клієнту передбачене договором фінансування.
Пунктом 2.5 договору факторингу передбачено, що після підписання сторонами Акта приймання-передачі Переліку (Реєстру) боржників до фактора переходять права первісного кредитора за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існували на момент укладення договору факторингу.
На виконання умов договору факторингу сторонами підписано Акт приймання-передачі Переліку (Реєстру) боржників № 1 та сформовано Реєстр боржників № 1, згідно з якими до ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 100023203 від 11.02.2026 року.
У Реєстрі боржників зазначені відомості, які дають можливість ідентифікувати відповідачку, кредитний договір та передане позивачеві право грошової вимоги.
Факт виконання ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» обов`язку щодо сплати фінансування за договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією, долученою до матеріалів справи.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи боржника.
Неповідомлення боржника про заміну кредитора саме по собі не припиняє зобов`язання та не звільняє боржника від обов`язку погасити заборгованість. У такому випадку боржник має право виконати зобов`язання первісному кредитору, а таке виконання вважатиметься належним.
Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачкою заборгованості ні первісному кредитору, ні ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР».
Таким чином, наявними у справі доказами підтверджено належний перехід до ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 100023203 від 11.02.2026 року.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобов`язанні визначено строк його виконання, воно підлягає виконанню в цей строк.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно зі статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, установлений договором або законом.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві отримані грошові кошти в строк та в порядку, встановлених договором.
За змістом частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами, у разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних процентів.
Звернення позивача до суду з цим позовом свідчить про реалізацію новим кредитором права вимагати дострокового повернення непогашеного залишку кредиту у зв`язку з порушенням відповідачкою графіка платежів.
Ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що споживач має право в будь-який час повністю або частково достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних платежів. Договором про споживчий кредит може бути передбачено обов`язок повідомлення кредитодавця про намір дострокового повернення споживчого кредиту з оформленням відповідного документа.
Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних платежів, кредитодавець зобов`язаний здійснити відповідне коригування зобов`язань споживача у бік їх зменшення та на вимогу споживача надати йому новий графік платежів. Договором про споживчий кредит може встановлюватися порядок дострокового повернення споживчого кредиту з урахуванням положень частини третьої цієї статті.
Споживач у разі дострокового повернення споживчого кредиту сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом та вартість усіх послуг, пов`язаних з обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом.
Кредитодавцю забороняється відмовляти споживачу в прийнятті платежу у разі дострокового повернення споживчого кредиту.
Кредитодавцю забороняється встановлювати споживачу будь-яку плату, пов`язану з достроковим поверненням споживчого кредиту. Умова договору про споживчий кредит, що передбачає сплату споживачем будь-якої плати у разі дострокового повернення споживчого кредиту, є нікчемною.
У разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Вимога про дострокове повернення кредиту відповідачці не надсилалася, доказів щодо цього позивачем не надано.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 06.08.2026 року загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором становить 28332,65 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 10000 грн. та за відсотками – 5902,65 грн., за комісією - 7430 грн., за штрафом - 5000 грн.
Розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами підтверджується кредитним договором, графіком платежів, доказами перерахування кредитних коштів, довідкою про заборгованість та розрахунком заборгованості.
Доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок у частині заборгованості за тілом кредиту та процентами, відповідачка суду не надала.
Водночас, з огляду на визначений умовами договору строк кредитування (360 днів), станом на дату звернення до суду з цим позовом строк виконання зобов`язання за кредитним договором не настав, дія кредитного договору продовжується, а тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за наданим кредитом в повному обсязі.
Разом з тим, відповідно до Графіку платежів, що є додатком до кредитного договору визначено оплату кредиту частинами, станом на час звернення до суду з позовом, простроченою є заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10000 грн та заборгованість за процентами у розмірі 5902,65 грн., яка підлягає стягненню з відповідачки.
Щодо стягнення заборгованості за комісією в розмірі 7430 грн суд зазначає наступне.
Пунктом 1.5.1 кредитного договору передбачено комісію за надання кредиту в розмірі 2 250 грн, яка нараховується одноразово в момент видачі кредиту.
Пунктом 1.5.2 кредитного договору передбачено комісію за обслуговування кредиту в загальному розмірі 16 280 грн за весь строк кредитування, яка нараховується за ставкою 7,40 відсотка від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період.
Отже, до заявленої позивачем заборгованості за комісією в розмірі 7430 грн включено 2 250 грн комісії за надання кредиту та 5 180 грн нарахованої комісії за обслуговування кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові й супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника та третіх осіб.
Разом із тим встановлення в договорі певного платежу як комісії саме по собі не є достатньою підставою для його стягнення. Кредитодавець повинен визначити, за які конкретні додаткові або супровідні послуги встановлена відповідна плата, а також довести фактичне надання таких послуг позичальнику.
Надання грошових коштів позичальнику є основним обов`язком кредитодавця за кредитним договором відповідно до статті 1054 ЦК України, а тому дії, безпосередньо пов`язані з прийняттям рішення про видачу кредиту, оформленням договору та перерахуванням кредитних коштів, є виконанням кредитодавцем власних договірних обов`язків, а не окремою додатковою послугою, замовленою позичальником.
Щодо комісії за обслуговування кредиту суд враховує, що відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, зобов`язаний безоплатно надавати інформацію про поточний розмір заборгованості, здійснені та майбутні платежі й іншу передбачену законом інформацію щодо виконання договору.
Частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 дійшла висновку, що умова договору про щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною, якщо договором не передбачено надання за таку плату інших послуг, не пов`язаних із безоплатним інформуванням споживача про стан кредитної заборгованості.
У кредитному договорі № 100023203 від 11.02.2026 року не зазначено конкретного переліку послуг, які ТОВ «МІЛОАН» зобов`язалося надавати відповідачці за комісію з обслуговування кредиту.
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка зверталася до кредитодавця з вимогами про надання інформації про стан кредитної заборгованості частіше одного разу на місяць або замовляла інші додаткові послуги, за які могла бути встановлена окрема плата.
Не надано позивачем і доказів фактичного надання відповідачці будь-яких самостійних послуг з обслуговування кредиту, які не охоплювалися б звичайним веденням кредитної справи, обліком заборгованості та виконанням кредитодавцем власних обов`язків за договором.
За таких обставин положення кредитного договору щодо сплати комісії за обслуговування кредиту не створює правових підстав для стягнення з відповідачки заявленої заборгованості.
Отже, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією за обслуговування кредиту в сумі 5180 грн. не підлягають задоволенню.
Щодо стягнення штрафу в розмірі 5 000 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пунктом 3.3.3 кредитного договору передбачено обов`язок позичальниці в разі порушення строків повернення кредиту та/або сплати заборгованості на вимогу кредитодавця сплатити штраф та/або інші передбачені договором платежі.
Позивач обґрунтовує правомірність нарахування штрафу тим, що кредитний договір укладений після 24.01.2024 року, а тому на нього не поширюється передбачене Законом України «Про споживче кредитування» звільнення споживачів від відповідальності за прострочення виконання кредитних зобов`язань у період дії воєнного стану.
Разом із тим суд не погоджується з такими доводами позивача.
Законом України від 15.03.2022 року № 2120-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18.
Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в період дії в Україні воєнного або надзвичайного стану та протягом тридцяти днів після його припинення чи скасування позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором або договором позики, звільняється від обов`язку сплачувати кредитодавцеві неустойку у вигляді штрафу чи пені за таке прострочення.
Неустойка та інші платежі, нараховані з 24.02.2022 року за прострочення виконання кредитних зобов`язань, підлягають списанню кредитодавцем.
Воєнний стан в Україні, введений 24.02.2022 року, станом на дату виникнення спірних правовідносин, здійснення розрахунку заборгованості та розгляду справи не припинений і не скасований.
Положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України не містять застереження про їх застосування виключно до кредитних договорів, укладених до певної дати, та поширюються на всі кредитні й позикові зобов`язання, прострочення за якими виникло в період дії воєнного або надзвичайного стану.
Зміни, внесені Законом України від 22.11.2023 року № 3498-IX до Закону України «Про споживче кредитування», не виключили та не змінили положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Відповідно до частини другої статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.
Отже, зміна положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо кола договорів, на які поширюється передбачене цим Законом звільнення від відповідальності, не припиняє дії окремої та самостійної норми пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Подібний висновок щодо застосування пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України до кредитного договору, укладеного після 24.01.2024 року, викладений у постанові Черкаського апеляційного суду від 24.09.2025 року у справі № 707/1142/25.
Оскільки кредитний договір № 100023203 укладено 11.02.2026 року, а заявлений позивачем штраф у розмірі 5 000 грн нарахований за прострочення виконання зобов`язань у період дії воєнного стану, така сума не підлягає стягненню з відповідачки.
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення штрафу в розмірі 5 000 грн задоволенню не підлягають.
За таких обставин суд доходить висновку, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору, надання відповідачці кредитних коштів, неналежне виконання нею договірних зобов`язань та належний перехід до ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» права вимоги за кредитним договором № 100023203 від 11.02.2026 року.
Водночас позовні вимоги є обґрунтованими лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 000 грн та заборгованості за процентами в розмірі 5902,65 грн. та комісії за надання кредиту в сумі 2250 грн.
Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 100023203 від 11.02.2026 року в загальному розмірі 18152,65 грн.
У задоволенні позовних вимог про стягнення 5180 грн заборгованості за комісією та 5 000,00 грн штрафу необхідно відмовити.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжним документом, долученим до матеріалів справи.
Також позивачем понесено витрати в розмірі 219,78 грн у зв`язку з направленням відповідачці копії позовної заяви з додатками засобами поштового оператора ТОВ «Поштова служба «Е-ПОСТ», що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Оскільки позовні вимоги задовольняються на суму 18152,65 грн із заявлених 28332,65 грн, частка задоволених позовних вимог становить 64,07 відсотка.
Отже, пропорційно розміру задоволених позовних вимог із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1705,80 грн та витрати, понесені внаслідок направлення копії позовної заяви з додатками, у розмірі 140,81 грн.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, підтверджених доказами, дослідженими судом, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Керуючись ст. 205, 207, 512, 514, 525, 526, 530, 549, 610, 612, 638, 1049, 1050, 1054, 1055, 1077 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», ст. 6-16, 81, 89, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 274, 280-289 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (код за ЄДРПОУ: 43170298, адреса: 01133, м. Київ, Печерський район, вулиця Алмазова Генерала, буд.13, оф.601) заборгованість за Кредитним договором №100023203 від 11.02.2026 року в розмірі 18151,65 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (код за ЄДРПОУ: 43170298, адреса: 01133, м. Київ, Печерський район, вулиця Алмазова Генерала, буд.13, оф.601) судовий збір у розмірі 1705,80 грн. та витрати, понесені внаслідок направлення копії позовної заяви з додатками, у розмірі 140,81 грн.
В іншій частині позову відмовити. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, неподані заяви про перегляд заочного рішення, або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в підсистемі Електронний суд.

Головуючий суддя Н.В.Матвєєва