Справа № 521/2921/26
Провадження 2/522/7333/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
21 липня 2026 року       м. Одеса 
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участю секретаря судового засідання – Зелінська К.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 11.03.2026 року справа направлена за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси
22.04.2026 року справа надійшла до Приморського районного суду міста Одеси та за результатами автоматизованого розподілу справа передана судді Приморського районного суду міста Одеси Науменко А.В.
Згідно відповіді ЄДДР №2669781 від 29.04.2026, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 29.04.2026 року позов було залишено без руху. Надано позивачеві 10-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви. Недоліки позову були усунуті 13.05.2026 року. 
Ухвалою суду від 27.05.2026 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду. 
Позивач обґрунтовує позов тим, що 10.01.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та  ОСОБА_1 було укладено договір № 1779013 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту у розмірі 12000,00 грн. Позивач свої зобов`язання виконали, однак відповідач кошти не повернула.
У подальшому, 30.10.2020, на підставі договору факторингу №ККАУ- 30102020 ТОВ «Авентус Україна» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». 
З посиланням на статті 526, 529, 530, 625, 629, 1054 Цивільного кодексу України та Закон України «Про електронну комерцію», через порушення умов договору у відповідача станом на дату подання позову утворилася заборгованість у загальному розмірі 18480,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту (12000,00 грн) та заборгованості за процентами (6480,00 грн). Оскільки досудова вимога результатів не дала, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн.
02.06.2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідно до відзиву відповідач зазначає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «КредитКапітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими з огляду на сплив трирічного строку позовної давності, про застосування якого заявлено клопотання відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України. Крім того, відповідач заперечує наявність самих договірних відносин та факт укладення кредитного договору через відсутність належних і допустимих електронних доказів та первинних банківських документів, що підтверджують зарахування коштів, а також зазначає про відсутність належного повідомлення про відступлення права вимоги згідно зі статтею 516 ЦК України та просить відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю.
Позивач надав до суду відповідь на відзив. Відповідно до відповіді на відзив позивач зазначає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а доводи відповідача — безпідставними. Зокрема, позивач вказує на відсутність пропуску строку позовної давності з огляду на дію карантинних обмежень та воєнного стану, які зупиняли або продовжували його перебіг. Крім того, позивач наголошує на належному укладенні електронного кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, правомірності подання електронних доказів у паперових копіях, підтвердженні перерахування коштів через платіжну систему, а також зазначає, що неповідомлення боржника про відступлення права вимоги не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості, а заявлені витрати на правничу допомогу є співмірними та підлягають стягненню у повному обсязі.
02.07.2026 року від позивача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.
Відповідно до заперечень на відповідь на відзив відповідач зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено фактичного перерахування коштів як істотної умови реального кредитного договору через відсутність належних первинних документів і банківських виписок, які б ідентифікували отримувача за платіжною системою. Крім того, відповідач наголошує на пропуску позовної давності, оскільки введення карантину чи воєнного стану не має автоматичного характеру для продовження строків для професійного кредитора, а також просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу як необґрунтованих.
У судове засідання призначене на 21.07.2026 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. 
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 10.01.2020 року було укладено кредитний договір № 1779013 в електронній формі шляхом підписання його за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора (А842413), що підтверджується довідкою про ідентифікацію клієнта, розрахунком заборгованості, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів. Укладення договору в електронній формі відповідає вимогам статей 205, 638 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оскільки сторонами було дотримано порядку використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надійшов на зазначений відповідачем під час реєстрації мобільний номер. Зміна відповідачем номера телефону у подальшому є її власним ризиком і не спростовує факт правомірного укладення кредитного договору.
Факт перерахування кредитних коштів у розмірі 12 000,00 грн на виконання умов пункту 1.6 договору підтверджується наявним у матеріалах справи листом-підтвердженням ліцензованої платіжної системи ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (WayForPay) від 16.12.2025 р. № 6519-ВП, який містить усі необхідні реквізити первинного документа. 
Щодо посилань відповідача на сплив строку позовної давності суд зазначає таке. Відповідно до пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» ЦК України (в редакції Закону № 540-IX) та положень пункту 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, строки позовної давності під час дії карантину, а згодом і воєнного стану в Україні, підлягали продовженню та зупиненню до їх офіційного поновлення законом 04.09.2025 року. З урахуванням вказаних законодавчих коригувань спеціальних строків, позовна давність позивачем пропущена не була, а тому клопотанню відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності слід відмовити.
Оскільки матеріалами справи підтверджено факт укладення кредитного договору, перерахування коштів та наявність заборгованості, яка відповідачем не погашена, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту та процентів підлягають задоволенню у повному обсязі. 
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідност. 625 ЦК України,боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).
Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Статтею 133 ЦПК встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Так, представник позивача просить стягнути витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Також, чинним законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе стягнути розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, - 
У Х В А Л И В:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором № 1779013 від 10.01.2020 року в загальному розмірі 18480,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя        А.В. Науменко
Повний текст рішення виготовлений 27.07.2026 року.

Суддя        А.В. Науменко

21.07.26