П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/8796/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Заброцька Людмила Олександрівна 
Суддя-доповідач - Мацький Є.М. 

22 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мацького Є.М. 
суддів: Залімського І. Г.  Сушка О.О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на протиправні дії відповідача щодо виплати пенсії з урахуванням Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821.
У позовній заяві позивач зазначив, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.09.2025 по справі №120/5158/25, яке набрало законної сили 08.10.2025, відповідач здійснив перерахунок та виплату пенсії з 08.10.2025, застосувавши постанову Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821, та вказане підтверджується відповіддю відповідача.
З долученого до позову листа відповідача від 14.04.2026 з`ясовано, що виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду від 08.09.2025 по справі №120/5158/25 буде проводитися в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку, як передбачено Порядком здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821. 
Позивач не погоджується з діями відповідача щодо виплати його пенсії з 08.10.2025 із урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821, тому звернувся до суду.
15 червня 2026 року ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду відмовлено у відкритті провадження.
Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повернути матеріали справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Спірні правовідносини фактично виникли у зв`язку із неналежним, на думку апелянта, виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/5158/25.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а дійшла висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.
Верховний Суд у постанові від 10.04.2025 по справі №420/29059/24 зауважив, що у разі незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими відповідачем на виконання судового рішення, позивач може скористатися процесуальним механізмом судового контролю та звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними відповідно до статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, а не подавати новий адміністративний позов.
Апеляційний Суд звертає увагу апелянта, що заявлені позовні вимоги, прямо стосуються порядку виконання вже ухваленого судового рішення у справі №120/5158/25.
Апеляційний Суд наголошує, що між сторонами не виникло нового предмета спору та не сформувалися нові правовідносини, оскільки позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення в іншій справі, а тому позивач, має встановлене процесуальним законом право в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України подати до суду першої інстанції заяву в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі №120/5158/25, а не звернення до суду з окремим позовом.
Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28.02.2023 у справі № 260/1898/22, від 24.09.2020 у справі № 640/15623/19 та ряду інших.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 11.12.2020 у справі №826/13146/18, вирішуючи подібний спір пов`язаний із виконанням судового рішення, у цій справі поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 у справі № 440/1810/19 та від 17.05.2023 у справі № 580/5096/22.
Колегією суддів з аналізу наведених у позовній заяві доводів вбачається, що спір у даній справі спрямований на виконання іншого судового рішення, а предметом цього позову є фактична незгода позивача з діями відповідача, вчиненими на виконання судового рішення у справі №560/3866/23.
Зважаючи на те, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення, то позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 червня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Залімський І. Г.    Сушко О.О.