Справа № 751/5180/23 | Головуючий у І інстанції  ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/89/26 |
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України | Доповідач         ОСОБА_2

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-судді | ОСОБА_2

суддів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
при секретарі – ОСОБА_5 ,
З участю учасників судового провадження: 
прокурора – ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченої – ОСОБА_8 , 

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 13 квітня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023270340001246, за апеляційними скаргами прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_9 , захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2024 року щодо 

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженка с. Брусилів, Чернігівського району та області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , заміжньої, з середньо-спеціальною освітою, не працюючої, раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2024 року ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 квітня 2023 року на майно.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 9057 грн процесуальних витрат. 

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду були подані апеляційні скарги, в яких:

- захисник ОСОБА_7 просить змінити вирок місцевого суду та призначити ОСОБА_8 покарання за ст.118 КК України не в максимальному розмірі, передбаченого вказаною статтею. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок суворості. Вказує, що саме покійний ОСОБА_10 спровокував конфлікт, який закінчився трагічно. Також просив врахувати вік його підзахисної, її щире каяття, позицію потерпілого ОСОБА_11 щодо міри призначеного покарання;
- обвинувачена ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі ставить вимоги аналогічні викладеним в апеляційній скарзі її захисника та наводить ідентичні доводи;
В поданих змінах до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 та обвинувачена ОСОБА_8 просять залишити без змін вирок суду, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, враховуючи, що на час апеляційного розгляду обвинувачена відбула покарання, визначене судом першої інстанції;
- прокурор в поданій апеляційній скарзі просить повторно, допитавши свідків та дослідивши докази у кримінальному провадженні, скасувати вирок місцевого суду та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність через безпідставну перекваліфікацію дій ОСОБА_8 з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України. Зазначає, що наявність реальної загрози заподіяння шкоди з боку потерпілого ОСОБА_10 у момент вчинення кримінального правопорушення не підтверджується доказами, дослідженими в ході судового розгляду. Вказує на суперечливі показання обвинуваченої під час досудового розслідування та під час судового розгляду щодо наявності реальної загрози її життю. Крім того, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №36 від 14.04.2023 станом на 10.20 год (через 22 години після вчинення кримінального правопорушення), у ОСОБА_8 тілесні ушкодження не виявлені. Посилається на наявність доказів, які підтверджують умисел обвинуваченої безпосередньо на вбивство потерпілого ОСОБА_10 . Також вказує на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 13.04.2023 впродовж дня вживав алкогольні напої і перебував у стані алкогольного сп`яніння. Надалі 13.04.2023 у денний час, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_10 продовжив вживати алкогольні напої спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 . У той же день 13.04.2023 близько 13 години 20 хвилин, знаходячись у кухні приміщення квартири АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 поводився агресивно, висловлював образи у бік останньої нецензурною лайкою та потягнувся до її шиї руками. У цей момент ОСОБА_12 встав між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 з метою запобігти неправомірному посяганню ОСОБА_10 щодо ОСОБА_8 . Однак ОСОБА_10 відштовхнув ОСОБА_12 , від чого той впав за межами приміщення кухні. Після чого ОСОБА_10 , продовжуючи неправомірні дії, висловлюючи погрози життю та здоров`ю ОСОБА_8 , схопив останню за шию та почав здавлювати. При цьому ОСОБА_8 реально побоювалась за своє життя, оскільки ОСОБА_10 був сильніший за неї, агресивно налаштований та перебував у стані алкогольного сп`яніння. В ході конфлікту ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взяла до рук ніж та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи реальну можливість оцінити обстановку, яка склалась та передбачити наслідки від своїх дій у вигляді настання смерті ОСОБА_10 , однак вказаною можливістю не скористалася, в ході раптово виниклого конфлікту, з метою запобігання насильницьким діям та спричинення тілесних ушкоджень, реально сприймаючи при цьому загрозу від ОСОБА_10 своєму життю та здоров`ю, перевищуючи межі необхідної оборони, усвідомлюючи явну невідповідність спричиняємої нею шкоди небезпеці посягання, намагаючись звільнитись від рук ОСОБА_10 , умисно нанесла останньому один удар клинком ножа спереду назад, зверху вниз та зліва направо в область розташування життєво важливих органів, а саме в ділянку грудної клітки, чим спричинила ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді одного колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням грудини, верхнього краю другого ребра, міжреберних м`язів, верхньої долі правої легені, серцевої сорочки, аорти, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Внаслідок отриманих ушкоджень потерпілий ОСОБА_10 помер у проміжок часу з 13 години 20 хвилин по 13 годину 35 хвилин 13.04.2023 на місці події за адресою: АДРЕСА_1 .

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_8 з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України, суд першої інстанції вказав, що під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Проте, враховуючи, що зібраними та дослідженими доказами підтверджується вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 та обвинувачену ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг сторони захисту та просив, задовольнивши апеляційну скаргу сторони обвинувачення, постановити новий вирок, дослідивши матеріали кримінального провадження, допитавши свідків та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного.

За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів, - 

В С Т А Н О В И Л А :

13 квітня 2023 року близько 13 год. 20 хв. ОСОБА_8 , знаходячись на кухні в квартирі АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння, та свідомо бажаючи настання смерті ОСОБА_10 , із значною силою прикладання умисно нанесла останньому один удар клинком ножа спереду назад, зверху вниз та зліва направо в область розташування життєво важливих органів, а саме, в ділянку грудної клітки, чим спричинила ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді одного колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням грудини, верхнього краю другого ребра, міжреберних м`язів, верхньої долі правої легені, серцевої сорочки, аорти, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Внаслідок отриманих ушкоджень потерпілий ОСОБА_10 помер у проміжок часу з 13 год. 20 хв. по 13 год. 35 хв. 13 квітня 2023 року на місці події за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою перевірки доводів апеляційних скарг прокурора та сторони захисту, апеляційним судом, за клопотанням прокурора, безпосередньо досліджені письмові докази, допитано обвинувачену, потерпілого та свідків. 

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.

Така невідповідність, відповідно до вимог ст. 411 КПК України, має місце тоді, коли висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення тобто, якщо судом апеляційної інстанції при перевірці законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення буде встановлено, що суд першої інстанції необґрунтовано перекваліфікував дії обвинуваченого на закон про менш тяжке кримінальне правопорушення.

Рішення суду першої інстанції щодо перекваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України, колегія суддів, вважає помилковим та неналежно обґрунтованим виходячи з наступного.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 115 КК України, характеризується діянням у виді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між указаними діянням та наслідком. Із суб`єктивної сторони це правопорушення характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом, кожен із яких може бути як визначеним, так і невизначеним), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини як тоді, коли особа бажає, так і тоді, коли вона хоч і не бажає, але свідомо припускає її настання.

На відміну від цього, умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони (ст. 118 КК України), має свою особливу ознаку – обстановку його вчинення, тобто наявність у особи необхідної або уявної оборони. Відповідно до ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в цій обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру та мають розцінюватися на загальних підставах. Питання про наявність умислу особи вирішується з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуються кількість, характер і локалізація тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

Так, у судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_8 свою вину за ч.1 ст.115 КК України не визнала. Стверджувала, що заподіяла смерть ОСОБА_10 , завдавши йому один удар ножем, захищаючись від протиправних посягань останнього на своє життя та здоров`я. Пояснила, що вона зі своїм теперішнім чоловіком – свідком ОСОБА_12 приїхали до квартири, в якій проживав потерпілий, який був її колишнім чоловіком, до того ж в цій квартирі була зареєстрована і вона. Під час спільного вживання горілки у неї та потерпілого виник спір щодо їх спільної квартири, у якій проживав загиблий. У ході цього спору ОСОБА_10 , зі словами «уб`ю», схопив її рукою за горло та почав здавлювати. При цьому, вона реально побоювалась за своє життя, враховуючи попередні випадки насильства загиблого щодо неї, а тому вона завдала ножем одного удару у груди потерпілому, ніж лишався у неї в руках, вона машинально підійшла до рукомийника та помила його від крові. Зрозумівши, що накоїла, одразу зателефонувала до поліції.
Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що загиблий ОСОБА_10 був його батьком, а обвинувачена мати. 13 квітня 2023 року йому зателефонував зять ОСОБА_13 та повідомив, що мама вбила батька. Повідомив про випадки насильства над матір`ю та дітьми з боку батька, які були постійно під час їх сімейного життя.
Допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_12 повідомив, що ОСОБА_8 є його дружиною з 2022 року. 13 квітня 2023 року він з обвинуваченою приїхали до квартири, в якій проживав потерпілий, який був її колишнім чоловіком. Під час спільного вживання горілки у обвинуваченої та потерпілого виник спір щодо їх спільної квартири, у якій проживав загиблий. ОСОБА_10 почав агресивно поводитись, зіскочив з-за столу та схопив обвинувачену за шию. В цей час він встав поміж них, щоб розборонити, проте потерпілий відштовхнув його, і він відлетів до коридору. Піднявшись, побачив як ОСОБА_10 уже сідає під вікно; підійшов до нього, побачив кров на грудях. Все сталося дуже швидко. Потім ОСОБА_8 зателефонувала у поліцію та повідомила, що вбила свого колишнього чоловіка.
Свідок ОСОБА_14 - мешканка квартири АДРЕСА_4 , в суді апеляційної інстанції пояснила, що протягом спільного життя сім`ї ОСОБА_15 чула, що були скандали, бійки. Напередодні 13 квітня 2023 року, звечора у квартирі АДРЕСА_5 був якийсь галас, але в той день ОСОБА_8 вона не бачила. Про вбивство ОСОБА_10 дізналась від працівників поліції.
Допитаний у суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_16 пояснив, що обвинувачена є його рідною сестрою. 13 квітня 2023 року після 12-ї години, він заходив до ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , це квартира сестри та її колишнього чоловіка, де також перебував ОСОБА_12 і останні вживали алкогольні напої. ОСОБА_10 вже був п`яний та буйний, дуже роздратований, почав конфліктувати з ним та виганяти його, лаявся на нього нецензурними словами, тому він пішов. Після обіду йому зателефонувала обвинувачена та повідомила, що вбила ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_17 – мешканка квартири АДРЕСА_6 , суду пояснила, що з обвинуваченою та її колишнім чоловіком проживають по сусідству. У день вбивства вона чула сварку з квартири ОСОБА_15 , зокрема, голос ОСОБА_8 та її фразу: «Я убью тебя, тварь!».

Крім показань свідків та потерпілого, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого діяння підтверджується даними, які містяться у наступних доказах:
– протоколі огляду місця події від 13 квітня 2023 року, згідно з яким у приміщенні квартири АДРЕСА_3 було виявлено труп ОСОБА_10 . Також в ході огляду місця події виявлено та вилучено: три чарки на столі, змив речовини бурого кольору з підлоги, предмет, зовні схожий на ніж з речовиною бурого кольору, змив речовини бурого кольору з раковини, змив речовини бурого кольору зі стіни;
– протоколі огляду трупа ОСОБА_10 від 14 квітня 2023 року, відповідно до якого на грудній клітці загиблого наявний розріз шкіряного покриву довжиною близько 4 см та шириною близько 1 см у найширшій частині, розріз розміщений по центру грудей нижче від шиї приблизно на 7 см, діагональний від правого боку до лівого зверху вниз;
– висновку експерта судово-медичної експертизи від 05 травня 2023 року № 327, згідно з яким на трупі ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження, які могли утворитися незадовго до смерті від дії одностороннє-гострого колючо-ріжучого предмета типу клинка ножа, що мав обушок з добре вираженими ребрами (ширину клинка не менше 3 см на одному з рівнів перерізу, довжину не менше 14 см), мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті. Смерть настала внаслідок проникаючого поранення грудей з ушкодженням грудини, верхнього краю другого ребра міжреберних м`язів, верхньої долі правої легені, серцевої сорочки, аорти. З огляду на особливості трупних явищ смерть могла настати 13 квітня 2023 року. Смерть із такого характеру ушкодженнями, як правило настає в короткий проміжок часу, котрий може вимірюватися хвилинами (до 1 години);
- судово-токсикологічному дослідженню крові, сечі трупа ОСОБА_10 відповідно до якого у крові виявлено етанол в концентрації 3,6 г/л, що у живої людини може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння;
– висновку судово-токсикологічної експертизи від 19 квітня 2023 року № 701, відповідно до якого у крові трупа ОСОБА_10 виявлено етанол в концентрації 3,6 г/л;
– виписці з медичної карти амбулаторного хворого КНП «ЧОПНЛ» від 13 квітня 2023 року № 728, відповідно до якої станом на 17:15 13 квітня 2023 року ОСОБА_8 перебувала у стані алкогольного сп`яніння (0,90‰);
– висновку експерта судово-медичного криміналістичного дослідження від 02 травня 2023 року № 41-МК, згідно з яким на клапті шкіри з передньої поверхні грудної клітки від трупа ОСОБА_10 виявлено одиничне наскрізне ушкодження (рану), яке має ознаки колото-різаного (прямолінійна, щілиновидна форма рани, рівні неосаднені края, наявність загостреного та П-подібного кінців, дрібнобугристість, скошеність стінок), що виникло від дії одностороннє-гострого колючо-ріжучого предмета типу клинка ножа, який мав обушок з добре вираженими ребрами. По краях рани виявлено сліди заліза;
– висновку експерта судово-медичної експертизи від 14 квітня 2023 року № 36, відповідно до якого у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не виявлено;
– аудіозаписі телефонної розмови ОСОБА_8 з оператором служби «102», який оглянуто згідно з протоколом огляду речей від 25 квітня 2023 року, де зафіксовано розмову, у якій ОСОБА_8 повідомляє, що вона зарізала колишнього чоловіка, та просить приїхати працівників поліції за адресою: АДРЕСА_1 ;
– відеозаписах з нагрудної камери працівників Управління патрульної поліції в Чернігівській області, які прибули на місце події, оглянутими відповідно до протоколу огляду речей від 17 квітня 2023 року, на яких засуджена пояснює обставини вбивства нею потерпілого;
– протоколі слідчого експерименту від 01 червня 2023 року за участю ОСОБА_8 , згідно з яким остання продемонструвала обставини та механізм заподіяння нею тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 ;
– протоколі проведення слідчого експерименту від 05 червня 2023 року за участю свідка ОСОБА_12 , відповідно до якого було зафіксовано, як останній на місці підтвердив події виникнення конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , у ході якого заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_10 , від яких настала смерть потерпілого.

Проаналізувавши показання потерпілих та свідків, що надані в суді апеляційної інстанції, інші письмові докази, оцінивши їх у сукупності, колегія суддів вважає їх належними і допустимими та такими, що підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

З аналізу досліджених доказів та показань свідків колегія суддів приходить до переконання, що потерпілий не вчиняв активних дій, які б створювали загрозу життю та здоров`ю обвинуваченої, при цьому потерпілий перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, що підтверджується даними судово-токсикологічного дослідження крові та сечі трупа ОСОБА_10 , а саме, у крові загиблого було виявлено етанол в концентрації 3,6 г/л.

При цьому, згідно з висновком експерта судово-медичної експертизи від 14 квітня 2023 року № 36 у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не виявлено і хоча під час досудового розслідування захисник обвинуваченої заявляв клопотання про проведення судово-медичної експертизи щодо наявності тілесних ушкоджень, а саме, синців від дій ОСОБА_10 , проте, у вказаному клопотанні заявлялося лише про синці на руках обвинуваченої, скарг на наявність ознак удушення на шиї ОСОБА_8 під час досудового розслідування не надходило.

Варто зазначити, що обвинувачена також перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що руйнівно впливає на здатність свідомості контролювати дії, прогнозувати наслідки, унаслідок чого втрачається сприйняття реальної дійсності.

Колегія суддів також бере до уваги аудіозапис телефонної розмови обвинуваченої з оператором відділу служби «102», яким зафіксовано повідомлення ОСОБА_8 , що вона ножем зарізала свого колишнього чоловіка, при цьому зазначила, що він її не бив, а морально знищував, оскільки хотів залишити дітей без житла, і знов акцентувала на тому, що вона його вбила. При цьому, вживаючи ненормативну лексику та обзиваючи лайливими словами колишнього чоловіка, зазначила, що «вбила його, бо задовбав».

Крім того, згідно відеозаписів з нагрудної камери працівників Управління патрульної поліції в Чернігівській області зафіксовано події, що інкримінуються в провину обвинуваченій, які відбулися 13 квітня 2023 року з 12:54 по 13:09, а саме: чутно голос жінки (встановлено, що це ОСОБА_8 ). На запитання поліцейського, «Що сталося?», жінка відповіла: «Оно на кухні». Зайшовши до кухонної кімнати виявлено тіло чоловіка на підлозі біля батареї у положенні сидячи, нижні кінцівки зігнуті у колінних суглобах, одягнутого в футболку синього кольору та спортивні штани синього кольору, резинові капці. Встановлено, що це труп ОСОБА_10 . Далі на відеофайлі з`являється
ОСОБА_8 (візуально жінка перебуває у стані алкогольного сп`яніння), яка каже, що це вона убила чоловіка, що вона – «убивця». Пояснює, що були втрьох: вона, її нинішній чоловік та колишній чоловік, якому вона завдала одного удару ножем. Із її слів, вони втрьох розпивали спиртні напої, а потім ОСОБА_10 почав погрожувати, що випише з квартири їх дітей, після чого схопила ніж та вдарила в серце. Далі ОСОБА_8 вказала на ніж, яким завдала удару (з блакитним лезом та ручкою), що лежав на столі та на момент відеофіксації вже був помитий від слідів крові. При цьому не зазначає про спричинення їй будь-якої шкоди з боку потерпілого ОСОБА_10 .

В ході проведеного 01 червня 2023 року слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , остання, описуючи перебіг подій, які відбувалися 13 квітня 2023 року, детально розказала та показала обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, а саме зазначила, що, приїхавши до квартири, в якій проживав потерпілий, маючи власні ключі, вона разом з її теперішнім чоловіком – свідком ОСОБА_12 увійшли до неї. Надалі під час спільного вживання горілки у засудженої та потерпілого виник спір щодо оплати комунальних послуг їх спільної квартири. У ході якого між ними відбулася штовханина, потерпілий хапав її за одяг, тримав за шию, а вона завдала ножем одного удару в груди потерпілому, ніж лишався у неї в руках, вона машинально підійшла до рукомийника та помила його від крові. Зрозумівши, що накоїла, одразу зателефонувала до поліції.

Аналогічні дані було отримано і вході слідчого експерименту проведеного за участі свідка ОСОБА_12 , зокрема, щодо виникнення конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з підстав оплати спільної квартири, в ході якого потерпілий тягнув руки до шиї засудженої, а вона заподіяла йому тілесне ушкодження, від якого той помер.

З огляду на вище викладені обставини слідує, що потерпілий не заподіював будь-яких тілесних ушкоджень, від яких засуджена відчувала удушення, натомість засуджена в ході конфлікту завдала одного удару ножем в груди потерпілому.

Крім того, судова колегія враховує показання свідка ОСОБА_17 , згідно яких остання, у день вбивства, чула сварку з квартири потерпілого, а також чітко зазначила, що чула голос обвинуваченої, яка погрожувала вбивством.

За встановлених в ході апеляційного розгляду обставин, співвідношення дії потерпілого та протидій обвинуваченої не можуть бути визнані відповідними захисту від небезпечності посягання, оскільки не були спрямовані на його відвернення та захист, а були обумовленні бажанням завдати шкоди потерпілому у вигляді настання смерті.

Оцінюючи зібрані докази в даному кримінальному провадженні за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 виходячи з наступного.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього підстави. Така підстава відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України характеризується двома елементами: вчиненням особою суспільно небезпечного посягання та необхідністю його негайного відвернення або припинення.

Перший елемент підстави необхідної оборони – це наявність суспільно небезпечного посягання. При цьому об`єктом суспільно небезпечного посягання можуть бути також охоронювані законом права та інтереси іншої особи, тобто особи, яка хоч і була піддана посяганню, але сама їх не захищає і на захист стала інша особа. Істотною характеристикою суспільно небезпечного посягання є його наявність, тобто тривалість у часі, протягом якого тільки і можлива необхідна оборона.

Другий елемент, що характеризує підставу необхідної оборони, – це наявність у того, хто захищається, потреби в негайному відверненні чи припиненні наявного суспільно небезпечного посягання.

Існування підстави для необхідної оборони свідчить про те, що особа перебуває у стані необхідної оборони, тобто у неї виникло право на захист правоохоронюваних інтересів шляхом завдання шкоди тому, хто посягає. Таке право існує у особи лише протягом часу, коли вона перебуває в стані необхідної оборони. У разі якщо такий стан закінчився, то право на необхідну оборону припиняється. Якщо не зважаючи на це, особа все ж таки завдає шкоди особі, що здійснювала суспільно небезпечне посягання, то вона підлягає кримінальній відповідальності за завдану шкоду на загальних підставах.

Водночас за нормативним визначенням, умисне вбивство за ч. 1 ст. 115 КК України з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді протиправного посягання на життя іншої людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони – умисною формою вини, коли особа усвідомлює, що у результаті її дій потерпілий помре, і бажає настання смерті або свідомо припускає настання таких наслідків.

Спрямованість умислу необхідно встановлювати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема потрібно враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного.

На переконання колегії суддів, враховуючи стосунки між засудженою і потерпілим (застосування в минулому під час подружнього життя потерпілим до обвинуваченої насилля), наявність між ними конфлікту щодо спільної квартири, перебування в стані алкогольного сп`яніння як обвинуваченої, так і потерпілого, а також поведінку ОСОБА_8 після завдання удару ножем в груди потерпілому, яка зазначала, що на погрози потерпілого виписати з квартири їх дітей, вдарила його ножем у серце і тепер діти самостійно будуть хазяйнувати у їх квартирі, що підтверджується відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції, які прибули на місце події, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що дії ОСОБА_8 стосовно потерпілого ОСОБА_10 не були викликані необхідністю захищатися від дій останнього.

При цьому, характер дій ОСОБА_10 щодо намагання дотягнутися до обвинуваченої, хапання її руками, не давали підстави сприймати загрозу з його боку, як реальну, враховуючи, що будь-якої шкоди здоров`ю ОСОБА_8 не було завдано. Колегія суддів також враховує, що завданий ОСОБА_8 удар ножем було здійснено у життєво важливий орган з такою силою, що ніж дістав аж до міжреберних м`язів по лопатковій лінії, що явно не вказує на намір зупинити нападника, а навпаки, вказує на умисність дій, направлених на позбавлення життя потерпілого.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні про необхідність скасування вироку щодо ОСОБА_8 в частині кваліфікації дій обвинуваченої та призначеного покарання з ухвалення нового вироку, є обґрунтованими.

При призначенні покарання ОСОБА_8 колегія суддів керується ст.ст. 50, 65 КК України, правовими позиціями викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, відноситься до особливо тяжких злочинів, його наслідки у виді смерті особи, дані про особу винної, яка є раніше не судимою, до адміністративної відповідальності не притягувалась, заміжня, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілого та його думку щодо виду та міри покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , колегія суддів визнає - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Вказані обставини були встановлені в ході досудового розслідування, про що зазначено у обвинувальному акті.

Колегія судів враховує, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї провини у скоєному, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди (позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 199/6365/19 від 15.11.2021).

Обвинувачена після вчинення кримінального правопорушення самостійно повідомила про події до правоохоронних органів, з моменту прибуття працівників поліції на місце події та на протязі досудового розслідування та судового провадження добровільно повідомляла про обставини вчиненого нею злочину.

Сама обвинувачена ОСОБА_8 в судових засіданнях неодноразово висловлювала щирий жаль щодо події та неможливості щось змінити.

У правових висновках (зокрема, у справі № 334/5670/18) Касаційний кримінальний суд зазначив: щире каяття як обставина, що пом`якшує покарання, має місце і тоді, коли засуджений не погоджується з кваліфікацією своїх дій.

Вказані обставини вказують на наявність таких пом`якшуючих обставини, як щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої відповідно до ст.. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 щиро розкаялась та активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що дані обставини пом`якшують покарання обвинуваченій та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, і дають всі підстави для застосування при призначенні покарання обвинуваченій ст. 69 КК України.

Також при призначенні покарання, судом апеляційної інстанції, враховано поведінку загиблого, яка передувала вчиненню кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка повністю відбула раніше визначене їй покарання у даному кримінальному провадженні, відсутні дані, які можуть свідчити про недотримання нею законослухняної поведінки, що вказує на її позитивну соціальну поведінку після вчинення кримінального правопорушення.

Зважаючи на сукупність вищевказаних обставин, що можуть свідчити про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, виходячи з усіх обставин справи, вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання, та даних про особу ОСОБА_8 колегія суддів вважає за можливе та справедливе, застосувати ст. 69 КК України та призначити обвинуваченій інше більш м`яке покарання, яке зазначено у санкції ч. 1 ст. 115 КК України, яке буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги сторони захисту задоволенню не підлягають.
Враховуючи, що ОСОБА_8 з 13 квітня 2023 року по 11 квітня 2025 року відбула покарання у виді 2 років позбавлення волі, визначених вироком суду першої інстанції в межах даного кримінального провадження, то вказаний строк підлягає зарахуванню в строк відбуття покарання.

Керуючись ст. ст.. 404, 407, 418, 420, 615 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_8 – залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_9 – задовольнити частково.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2024 року щодо ОСОБА_8 – скасувати в частині кваліфікації дій обвинуваченої та призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_8 на виконання вироку. 

Зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання відбутий строк покарання з 13 квітня 2023 року по 11 квітня 2025 року включно.

В решті цей вирок - залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України даний вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.  

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4