Справа №570/871/26
Провадження №2/567/595/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2026 року | м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - Назарук В.А. 
при секретарі - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №22032000106184 від 14.01.2019 в розмірі 13255,43 грн. звернулося ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС". 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 14.01.2019 між АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №22032000106184, за умовами якого кредитодавець надав відповідачці кредит в розмірі 11800 грн. строком на 12 місяців зі сплатою процентів в розмірі 0,001% річних на строкову заборгованість за кредитом та 56% річних на прострочену заборгованість, а також щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 3,5% від суми наданого кредиту.
Вказує, що на виконання умов кредитного договору кошти були перераховані ОСОБА_1 на її банківський рахунок, а відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання та заборгованість не повернула, внаслідок чого заборгованість за договором складає 13255,43 грн., в тому числі заборгованість за основною сумою боргу 7851,06 грн., заборгованість за відсотками 2100,37 грн., заборгованість за комісією 3304 грн.
Зазначає, що 15.12.2021 між АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" та ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" було укладено договір факторингу №15/12/21, за умовами ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" набуло права грошової вимоги у тому числі за кредитним договором №22032000106184 від 14.01.2019.
Вказуючи на те, що ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" набуло права грошової вимоги за даним договором, просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 13255,43 грн. заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати у справі.
Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 20.05.2026 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачці було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву. 
Ухвалою від 14.07.2026 суд перейшов від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи не подавали.
Відповідачка правом подати відзив на позовну заяву не скористалася.
Суд, розглянувши справу, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просив розгляд справи проводити за його відсутності.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву та заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачка не подавала.
Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст.629 ЦК України, укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 та ч.2 ст.509 ЦК України, зазначений договір є підставою виникнення зобов`язань.
Судом встановлено, що 14.01.2019 між АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №22032000106184, відповідно до умов якого сума кредиту становить 11800 грн., строк кредитування – 12 місяців, процентна ставка - 0,001% річних на строкову заборгованість за кредитом та 56% річних на прострочену заборгованість, щомісячна комісія за обслуговування кредиту в розмірі 3,5% від суми наданого кредиту.
Даний договір відповідає вимогам ст.1054 ЦК України і доказів того, що він оспорювався відповідачкою не подано.
В судовому засіданні встановлено, що АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" свої обов`язки за кредитним договором №22032000106184 від 14.01.2019 виконало, перерахувавши ОСОБА_1 11800 грн. коштів, що підтверджується випискою по особовому рахунку за НОМЕР_1 з 14.01.2019 по 14.12.2021.
В судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що відповідачка умови договору щодо повернення кредиту порушила, внаслідок чого утворилася заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами, комісії за обслуговування кредиту та основного тіла кредиту.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №22032000106184 від 14.01.2019 встановлено, що 14.01.2019 ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 11800 грн. та станом на 14.12.2021 заборгованість відповідачки за вказаним договором становить 13255,43 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту – 7851,06 грн., заборгованість за відсотками 2100,37 грн., заборгованість за простроченою комісією 3304 грн. З вказаного розрахунку вбачається, що в рахунок погашення кредитної заборгованості (за тілом кредиту, відсотками та комісією) відповідачкою вносилися грошові кошти (тіло кредиту в загальному розмірі 3948, 94 грн., за відсотками – 24,06 грн. та за комісіями – 1652 грн.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами з приводу отримання відповідачкою кредиту АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО". 
Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.
Згідно ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.
Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої та неповерненої суми кредитних коштів, а отже з відповідачки слід стягнути заборгованість за кредитним договором №22032000106184 від 14.01.2019.
Оскільки умовами договору визначено, що за користування кредитом позичальник сплачує відсотки і оскільки борг по процентах станом на 14.12.2021 складає 2100,37 грн. і на даний час він не сплачений, то в цій частині позовні вимоги слід задовольнити.
Відповідно до умов кредитного договору №22032000106184 від 14.01.2019, ОСОБА_1 отримала в кредит грошові кошти зі сплатою комісії за обслуговування кредиту в розмірі 3,5% від суми наданого кредиту щомісячно.
Пунктом 11 частини 1 статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування", до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, в тому числі, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до умов кредитного договору від 14.01.2019, щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить 3,5% від суми кредиту.
При вирішенні спору, суд виходить з того, що позивачем доведено природу комісії за договором, яка визначена як комісія за надання кредиту і її існування передбачено ч.2 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування".
Оскільки на даний час щомісячна комісія за обслуговування кредиту ОСОБА_1 не сплачена, то і в цій частині позовні вимоги слід задовольнити.
Відповідно до положень ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
15.12.2021 між АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" та ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" було укладено договір факторингу 15/12/21, за умовами якого ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" набуло права грошової вимоги у тому числі за кредитним договором №22035000100358 від 12.12.2018.
Таким чином, у відповідності до ст.512 ЦК України, ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню, зокрема, до боржника ОСОБА_1 .
Оскільки відповідачка не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №22032000106184 від 14.01.2019, суму отриманих грошових коштів, відсотків за користування ними та комісії за обслуговування кредиту не повернула, суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" задоволити та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №22032000106184 від 14.01.2019 в розмірі 13255,43 грн., що включає в себе заборгованість по тілу кредиту, заборгованість за відсотками та заборгованість за комісією за обслуговування кредиту. 
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Згідно положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до наданих доказів вбачається, що 25.08.2025 між ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" та адвокатом Гулієвою С.А. було укладено договір про надання правничої допомоги №43453613/1 та адвокат взяла на себе зобов`язання надавати клієнту необхідну правничу допомогу. 26.01.2026 між ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" та адвокатом Гулієвою С.А. було укладено додаткову угоду №22032000106184 до договору про надання правничої допомоги №43453613/01, за якою адвокат взяла на себе зобов`язання надавати клієнту необхідну правничу допомогу у справі про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості.
З акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) встановлено, що вартість послуг адвоката, що включає в себе правовий аналіз спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультації) щодо захисту інтересів ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС", складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести з зв`язку з розглядом справи, формування додатків до позовної заяви (письмові докази), становить 3500 грн. 
При вирішенні заявлених вимог позивача в частині відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором суд також приймає до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 07.11.2019 (справа №905/1795/18) та від 08.04.2020 (справа №922/2685/19), відповідно до яких суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Суд також має враховувати чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у праві, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги, та інші обставини.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує положення ч.3 ст.141 ЦПК України, якими передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Окрім того, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.
Суд враховує, що спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку із стягненням заборгованості за кредитним договором.
Тобто, даний спір є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають з відносин банківського кредитування та є одним з найбільш розповсюджених судових спорів. У спорах такого характеру, за відсутності інших позовних вимог, відсутності протиріч між наявними у справі документами, судова практика є сталою. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час.
Таким чином, для адвоката дана справа є звичайним спором простої складності та не потребувала значного обсягу часу для підготовки та звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості.
Також вирішення спору було здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без участі адвоката у судовому засіданні.
Суд, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
З огляду на викладене та беручи до уваги наведені законодавчі приписи та встановлені судом обставини справи та досліджені докази, судом не встановлено, що витрати позивача у заявленому розмірі мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим, як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат у повному обсязі іншою стороною, а відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача витрат за надання правничої допомоги у розмірі 3000 грн. 
Керуючись ст..2, 10, 12-13, 137, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС" 13255 грн. 43 коп. заборгованості за кредитним договором, 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 2662 грн. 40 коп. витрат на сплату судового збору. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС" (місцезнаходження: м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, код ЄДРПОУ 43453613),
відповідач – ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повне рішення складено 18.08.2026.

Суддя Острозького районного суду | Назарук В.А.