ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2026 року 
м. Київ

справа №815/6802/17
адміністративне провадження № К/9901/50889/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Васильєвої І.А., суддів: Юрченко В.П., Хохуляка В.В., 
розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Одеської митниці ДФС 
на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 (головуючий суддя: Федусик А.Г., судді: Зуєва Л.Є., Шевчук О.А.) 
у справі №815/6802/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» 
до Одеської митниці ДФС 
про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,
У С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» (далі - ТОВ «Дунайська імпортна компанія», позивач) звернулося до суду з позовом до Одеської митниці ДФС (далі - Митниця, відповідач), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000107/2 від 24.07.2017 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2017/00822 від 24.07.2017.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що для підтвердження митної вартості товару декларантом було надано всі документи, обумовлені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України), які підтверджували числове значення митної вартості товару та не містили будь-яких розбіжностей. Після розмитнення товару за визначеною митним органом за резервним методом митною вартістю з метою мирного врегулювання питання ТОВ «Дунайська імпортна компанія» надало до митниці документи, засвідчені митницею Греції, що також підтверджує контракту вартість товару, а саме: інвойс, декларацію країни відправлення, платіжні документи, що підтверджують сплату товару, калькуляцію ціни, проте відповідач також не прийняв вищезазначені документи до уваги.
У відзиві на позовну заяву відповідач повідомляв, що в експортній митній декларації не визначений клас (А, В) товару, що не давало змоги перевірити вартість товару. Надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларантом не було надано до митниці витребувані додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, отже у відповідності до п. 2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 в задоволенні позову відмовлено. На підставі встановлених в судовому засіданні фактів суд дійшов висновку про те, що Одеська митниця ДФС під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийнятті оскаржуваних рішень діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підставі для задоволення адміністративного позову ТОВ «Дунайська імпортна компанія».
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 апеляційну скаргу ТОВ «Дунайська імпортна компанія» задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 скасовано та прийнято нове рішення, яким задоволено позов ТОВ «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці ДФС, визнано протиправними та скасовано рішення про визначення митної вартості товару №UA500060/2017/000107/2 від 24.07.2017, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00822 від 24.07.2017.
Судом апеляційної інстанції зроблено висновок, що суд першої інстанції при ухвалені постанови припустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з постановленням по справі нового рішення про задоволення позову в повному обсязі. Встановлені в ході судового розгляду обставини (не зазначення в експортній митній декларації та подальше не надання ТОВ на запит митного органу) не є належними, ґрунтовними, а головне достатніми підставами для не визнання митної вартості за основним методом в тому випадку, якщо з аналізу обсягу решти документів, зокрема, специфікації, комерційного інвойсу, калькуляцій та інших документів вбачається як логічний комерційно-економічний зміст господарської діяльності підприємства за тими угодами, які досліджуються при визначенні митної вартості заявленого товару, так і найголовніше чіткі числові значення складових вартості задекларованого товару. Митницею не було обґрунтовано підстав, за наявності яких поданих декларантом документів було недостатньо для визначення митної вартості за основним методом, тобто за ціною договору. Окрім іншого, при прийнятті спірних рішень про коригування митної вартості ДФС було порушено порядок (механізм) застосування методу визначення митної вартості товарів. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Дунайська імпортна компанія» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Одеська митниця ДФС звернулася до Верховного Суду України з касаційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018, залишити в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2018.
У касаційній скарзі відповідачем вказано, що судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки тому, що надані позивачем до митного оформлення документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: в експортній митній декларації не визначений клас (А, В) товару, що не давало змоги перевірити вартість товару за якісними характеристиками. Зазначені обставини обумовлювали необхідність запитувати від декларанта передбачені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості.
На думку скаржника, Одеський апеляційний адміністративний суд не застосував положення п. 2 ч. 2 ст. 52, ч. 2 ст. 58, ч. 1 ст. 254 МК України, стандартного правила 3.11 розділу 3 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, розділу V Додатку до рекомендації №1 «Формуляр-зразок ООН для зовнішньоторговельних документів. Керівні принципи для застосування», які підлягали застосуванню.
Позивач процесуальним правом надати відзив на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи по суті. 
Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи відповідача, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, між ТОВ «Дунайська імпортна компанія» та фірмою Frutopolis S.A. (Греція) 05.07.2017 був укладений зовнішньоекономічний контракт №341/17 (надалі - Контракт).
Відповідно до умов Контракту фірма Frutopolis S.A. зобов`язалася поставляти, а ТОВ «Дунайська імпортна компанія» приймати та оплачувати товар, вказаний у специфікаціях, які є невід`ємною частиною Контракту, в порядку та на умовах, обумовлених в ньому.
Так, відповідно до специфікації №17 від 19.07.2017 до Контракту та інвойсу №073 від 19.07.2017, фірма Frutopolis S.A. на умовах поставки FСА-Скідра поставила ТОВ «Дунайська імпортна компанія» наступний товар: персики свіжі, класу А, у пластикових ящиках - 1440 шт, на 19 дерев`яних піддонах, врожай 2017 року, країна виробництва - Греція, виробник - Frutopolis S.A., вага «брутто» - 15803 кг, вага «нетто» -14798 кг, на загальну суму: 5475,26 євро, де 0,37 євро за 1 кг без транспортних витрат; персики свіжі, класу В, у пластикових ящиках 70 шт, на 1 дерев`яному піддоні, врожай 2017 року, країна виробництва - Греція, виробник - Frutopolis S.A., вага «брутто» - 786 кг, вага «нетто» - 736 кг, на загальну суму: 147,20 євро, де 0,20 євро за 1 кг без транспортних витрат; нектарини свіжі, класу А, у пластикових ящиках - 400 шт, на 5 дерев`яних піддонах, врожай 2017 року, країна виробництва - Греція, виробник - Frutopolis S.A., вага «брутто» - 4438 кг, вага «нетто» - 41633 кг, на загальну суму: 1998,24 євро, де 0,48 євро за 1 кг без транспортних витрат; нектарини свіжі, класу В, у пластикових ящиках - 60 шт, на 1 дерев`яному піддоні, врожай 2017 року, країна виробництва - Греція, виробник - Frutopolis S.A., вага «брутто» - 677 кг, вага «нетто» - 632 кг, на загальну суму: 208,56 євро, де 0,33 євро за 1 кг без транспортних витрат.
На підставі договору про надання послуг між позивачем та ТОВ «Брокерська Експедиційна Компанія «Атаман-Груп» декларантом з метою митного оформлення товару ТОВ «Дунайська імпортна компанія» для підтвердження його митної вартості до митного поста «Одеса-Порт» Одеської митниці ДФС була подана електронна митна декларація № UA 500060/2017/012016, митну вартість товару, що імпортується, визначено за основним методом - за ціною Контракту.
До митного оформлення для підтвердження митної вартості декларантом були подані Контракт, специфікація до Контракту про постачання товару, інвойс, прайс-листи виробника, пакувальний лист, сертифікат походження товару, митна декларація країни відправлення, документи, які підтверджують транспортні витрати (контракти з перевізниками, рахунок-фактура, автотранспортна накладна, договір-заявка, довідка про транспортні витрати, книжка МДП).
Під час митного контролю товарів за МД №UА500060/2017/012016 від 24.07.2017 програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які, у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 МК України - прийняття рішення про коригування митної вартості.
Також, підчас здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з МД № UА500060/2017/012016 від 24.07.2017 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів за всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: МД подана для здійснення митного оформлення товарів «персики класу А, В», а також «нектарини класу А, В», однак в експортній митній декларації від 19.07.2017 № 17GREX410100045598 не визначений клас (А, В) товару, що не дає змоги перевірити вартість товару. Оскільки відомості, що містяться у копії митної декларації країни відправлення є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей щодо митної вартості товарів, зазначених у митній декларації та доданих до неї документах, тому не визначення класу товару (А,В) у митній декларації країни відправлення виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч. 1 ст. 54 МК України.
Відповідно до ч.ч.3, 5 ст. 54 МК України відповідач витребував у позивача додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) виписки з бухгалтерської документації; 2) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, переклад копії митної декларації країни відправлення українською мовою.
24.07.2017 уповноваженою особою декларанта ТОВ «Брокерсько-експедиційна компанія «Атаман-Груп» було надіслано повідомлення, що додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів надаватися не будуть.
Одеською митницею ДФС, з урахуванням відомостей з Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що рівень митної вартості товарів митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, ніж заявлений декларантом. Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000107/2, застосовано резервний метод коригування митної вартості.
Митницею відмовлено позивачу в митному оформленні та пропуску товарів по МД №UА500060/2017/012016 від 24.07.2017, про що була складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2017/00822 від 24.07.2017.
Товар позивача було випущено у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України за МД № UА500060/2017/012037 від 24.07.2017.
Суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір по суті, виходили з наступного.
Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів наведений в частині 2 цієї статті.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року № 3018-IV Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Як визначено у ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) документи згідно встановленого переліку.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Ст. 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Згідно з ч. 6 цієї статті митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема, неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у ч. 2 ст. 53 цього Кодексу) та неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2- 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно приписів ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Ст. 57 МК України встановлює, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Ч. 2 ст. 58 МК України визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно з ч. 4 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за основним методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано митному органу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 статті 58 МК України.
Щодо доводів скаржника про виявлені при здійсненні митного контролю розбіжності та невідповідності у поданих декларантом документах, зокрема, щодо відсутності в декларації країни відправлення інформації щодо класу товару (А,В) встановлено, що крім інвойсу та експортної митної декларації декларантом надано специфікацію до Контракту на постачання товару (т.1 а.с.28), прайс-лист виробника товару (т.1 а.с.35), калькуляції (т.1 а.с.31-34) та пакувальний лист (т.1 а.с.37), в яких зазначено розподілення товару на класи. Тобто, з наданих позивачем документів митний орган мав можливість встановити клас товару, який ввозився ТОВ «Дунайська імпортна компанія».
Крім того, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, відсутність розподілення товарів по класах не є визначальним для підтвердження митної вартості товару, особливо якщо з аналізу обсягу решти документів вбачається як логічний комерційно-економічний зміст господарської діяльності підприємства за тими угодами, які досліджуються при визначенні митної вартості заявленого товару, так і чіткі числові значення складових вартості задекларованого товару. Відсутність розподілення товару на класи не є розбіжностями у числових значеннях митної вартості товару, які б унеможливили визначення митної вартості за першим методом - ціною контракту.
На підстави викладеного, Верховний Суд вважає обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанцій і стосуються фактично переоцінки судом доказів у справі, що знаходяться поза межами касаційного перегляду справи, встановлених частинами 1, 2 статті 341 КАС України.
Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-ІХ (відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону), та в межах доводів та вимог касаційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.
Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 у справі №815/6802/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя І.А. Васильєва
Cудді В.П. Юрченко
В.В. Хохуляк