| 1 | Справа № 335/8500/26  3/335/1623/2026

ПОСТАНОВА
про накладення адміністративного стягнення

09 вересня 2026 року суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Шалагінова А. В., розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин.
23.07.2026 о 05:05 год. в м. Запоріжжі по бул. Марії Примаченко, буд. 19, водій ОСОБА_1 , повторно протягом року керував транспортним засобом «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортним засобом. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином рекомендованим листом із повідомленням, а також sms-повідомленням, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, та враховуючи, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді даної справи відповідно до вимог статті 268 КУпАП не є обов`язковою, суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу таких висновків.
Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення достовірно підтверджується такими доказами:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 726692 від 23.07.2026; 
витягом з бази даних підсистеми «Адмінпрактика», згідно з якою ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП;
копією посвідчення власника автомобіля на ім`я ОСОБА_2 ;
довідкою з бази даних підсистеми «Адмінпрактика», згідно з якою ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП. Посвідчення водія не отримував;
рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 полку УПП в Запорізькій області ДПП Будченка А. від 23.07.2026, відповідно до якого під час несення служби 23.07.2026 о 05:05 год. за адресою: м. Запоріжжі по бул. Марії Примаченко, буд. 19, було зупинено транспортний засіб «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з яким було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву, поведінка що не відповідає обстановці. Огляд проводився за допомогою спеціального технічного приладу ALCOTEST DRAGER 6820. Результат позитивний – 0,47 проміле. З результатом ОСОБА_1 погодився. Також під час перевірки документів встановлено, що останній не має права керування транспортним засобом, правопорушення вчинене повторно протягом року. Відносно ОСОБА_1 складено протоколи за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України;
постановою серії БАД № 864142 від 14.07.2026 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, відповідно до якої керував транспортним засобом, не маючи права керування таким засобом, не був пристебнутий паском безпеки, не мав полісу страхування, та поза межами населеного пункту не увімкнув ближнє світло фар;
інформацією, що міститься на лазерному диску із відеозаписом реєстраторів поліцейських.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки він повторно протягом року вчинив порушення, передбачене частиною другою цієї статті.
Суд при накладанні стягнення враховує конкретні обставини по справі, ступінь суспільної небезпеки правопорушення.
Відповідно до статті 33 КУпАП при накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, його майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у т.ч. зафіксованому в автоматичному режимі.
Вирішуючи питання щодо застосування додаткового адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді оплатного вилучення транспортного засобу, суд враховує положення п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, в якому роз`яснено, що стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу не можна накладати на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.
Оскільки в матеріалах цієї справи наявні відомості про право власності ОСОБА_2 на транспортний засіб «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 на час вчинення правопорушення, тому доходжу висновку про неможливість застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.
Статтею 30 КУпАП прямо передбачено порядок застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами або до таких, які вже позбавлені такого права. Прямо передбачено випадки, коли таке стягнення не застосовується.
Крім того, в Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України).
Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 30 КУпАП позбавлення права керувати транспортними засобами як додаткове стягнення призначається на строк до десяти років.
Безпосередньо у ст. 30 КУпАП не встановлено обмежень щодо призначення додаткового стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, коли воно передбачене у санкції статті (санкції частини статті) КУпАП особам, які на момент вчинення адміністративного правопорушення не мали права керувати транспортними засобами.
За змістом положень ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).
Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
Водночас слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою.
Суд не бере до уваги п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19.12.2008) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», оскільки Постанови Пленуму Верховного Суду України не є джерелом права, мають рекомендаційний характер, тоді як висновки, викладені в постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та враховуються іншими судами під час застосування таких норм права. 
Відтак, у даному випадку наявні підстави з урахуванням ст. 30 КУпАП для застосування підходу, аналогічного тому, що був сформований у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 702/301/20.
Також аналогічний підхід рекомендовано до застосування місцевим загальним судам у листі Верховного Суду від 04.12.2025 № 718/0/158-25.
Тому з урахуванням викладених обставин, вважаю за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі, визначеному санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк, передбачений санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі вищевикладеного, ч. 5 ст. 126 КУпАП, керуючись ст.ст. 7, 9, 16, 23, 24, 27, 29, 33, 34, 35, 38, 40-1, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 284, 294, 300, 300-1, 307 КУпАП, суд 

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок (Отримувач: ГУК у Запорізькій області/Запорізька обл./21081300, Код отримувача: (ЄДРПОУ) 37941997, Номер рахунку (IBAN): UA708999980313000149000008001 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.
Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави Україна судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (Отримувач: ГУК у м.Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача: (ЄДРПОУ) 37993783, Номер розрахунку (IBAN): UA908999980313111256000026001, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 22030106, Символ звітності: 256).
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя А. В. Шалагінова