справа № 619/4552/26
провадження № 1-кп/619/480/26

ВИРОК
іменем України
08 липня 2026 року      м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши в залі суду в м. Дергачі у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, кримінальне провадження №12026220000000779 від 02.07.2026 по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської обл., Первомайського р-н, с. Бандурка, українець, громадянина України, розлученого, з професійно-технічною освітою, вогнеметник – оператор з вогнеметного відділення взводу радіаційного, хімічного, біологічнго захисту військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Судом встановлено, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді стрільця - снайпера 2 відділення охорони 2 взводу охорони 4 роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 , у порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в період часу з 01.01.2023 по 31.01.2023 перебуваючи у розташуванні військової частини НОМЕР_2 поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , територія якого відповідно до Наказу головнокомандуючого ЗСУ № 26 від 02.02.2023, № 35 від 14.02.2023, № 67 від 17.03.2023 не відноситься до району ведення воєнних (бойових) дій, маючи прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме бюджетними коштами, що виділялися з Державного бюджету України на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що у період з 01.01.2023 по 31.01.2023 він не брав безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 є підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень пропорційно часу такої участі, умисно не повідомив про зазначені обставини посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , які здійснювали нарахування та виплату грошового забезпечення.
У результаті реалізації свого прямого злочинного умислу, спрямованого на незаконне безоплатне обернення на свою користь чужого майна ОСОБА_3 без законних підстав заволодів бюджетними коштами у сумі 70 000 гривень після чого, отримавши зазначені кошти у своє фактичне володіння, він обернув їх на власну користь та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв державі в особі військової частини майнову шкоду на зазначену суму.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, тобтозаволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Крім того, до обвинувального акта додано письмову згоду, яка складена за участі захисникаОСОБА_4 , згідно змісту якої, ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.
Також, до обвинувального акту додано заяву представника потерпілого ОСОБА_5 , який не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні. 
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст.ст. 381-382 КПК України.
Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а отже кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , є кримінальним проступком.
Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.
На підставі ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
За встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю, та його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.
Призначаючи покарання обвинуваченій у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних проступку, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення визнається судом обставинами, яка пом`якшують його покарання.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, за місцем служби характеризується позитивно.
Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винної. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченої, обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, обставини справи, ставлення обвинуваченої до вчиненого та вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 190 КК України.
Харківська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону звернулася до суду за захистом інтересів держави в особі Міністерства оборони України, а саме Військової частини НОМЕР_1 , та пред`явила до ОСОБА_3 цивільний позов у порядку ст. 128 КПК України та ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», про стягнення з обвинуваченого суму матеріальної шкоди, заподіяної вчиненим кримінальним правопорушенням, у розмірі 70 000,00 (сімдесят тисяч) гривень на користь військової частини НОМЕР_1 .
Підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом ст. 1166 ЦК України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов визнав у повному обсязі.
Суд, дослідивши докази, надані цивільним позивачем прокуратурою у сфері оборони Східного регіону, яка звернулася до суду за захистом інтересів держави в особі Міністерства оборони України, а саме Військової частини НОМЕР_1 , на підтвердження позовних вимог, враховуючи беззаперечне визнання ОСОБА_3 такого цивільного позову, вважає, що позовні вимоги прокуратури підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 129 КПК України суд ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.
Вирішуючи зазначений позов про стягнення спричиненої матеріальної шкоди, суд вважає його документально доведеним в частині понесених витрат.
За таких обставин цивільний позов прокуратури у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, а саме Військової частини НОМЕР_1 до відповідача - обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування суми матеріальної шкоди, заподіяної вчиненим кримінальним правопорушенням, у розмірі 70 000,00 (сімдесят тисяч) гривень, слід задовольнити, та стягнути цю суму з ОСОБА_3 на користь військової частини НОМЕР_1 .
Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувались.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити покарання у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок). 
Цивільний позов прокуратури у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, а саме Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , р/р UA238201720313251001204003690, МФО 820172, ЄДРПОУ 26637232 (призначення платежу - погашення збитків завданих державі за фактом безпідставного нарахування грошового забезпечення ПІБ, згідно наказу/ЄРДР/підстави(вказувати обов`язково), суму матеріальної шкоди, заподіяної вчиненим кримінальним правопорушенням, у розмірі 70 000,00 гривень (сімдесят тисяч) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.
У відповідності до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1