| | Справа № 304/2684/25 Провадження № 2/304/361/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2026 року | м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Гевці В.М.,
за участі секретаря судового засідання Гарайдич Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справуза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 48 624,88 грн, а також витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн. 
Позовні вимоги мотивує тим, що 12 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 1491924 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачці надано кредит у гривні, а відповідачка зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
Відповідно до п. 1.3. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 5 000,00 грн. Згідно з п. 1.4. договору строк кредиту 359 днів: з 12 березня 2024 року по 07 березня 2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів.
Відповідно до реквізитів договору № 1491924 від 13 березня 2024 року, укладеного між сторонами, відповідачка підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «В152».
Згідно з п. 2.1. договору ТОВ «Слон Кредит» надало кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , яку відповідачкою вказано особисто під час укладання договору.
ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 5 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листом платіжного провайдера – ТОВ «Пейтек».
27 червня 2025 року ТОВ «Слон Кредит» на підставі договору факторингу № 27062025 за плату відступило, а ТОВ «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 .
Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 1491924 від 12 березня 2024 року загальна сума заборгованості склала 48 624,88 грн, з якої: 4 999,99 грн – заборгованість за тілом кредиту, 41 124,89 грн – заборгованість за процентами та 2 500,00 грн – штрафні санкції.
Разом з цим, у період з 12 березня 2024 року по 27 червня 2025 року відповідачкою здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 1 875,01 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1 875,00 грн.
Отже, враховуючи викладене, представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. Постановлено розгляд справи проводити без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Також ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
Ухвалою суду від 24 лютого 2026 року клопотання відповідачки ОСОБА_1 задоволено. Здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, однак у поданій позовній заяві просив розгляд справи проводити у відсутності позивача, в якій також зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. 
Відповідачка ОСОБА_1 у судові засідання не з`являлася, при цьому неодноразово подавала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності. Водночас будь-яких заперечень щодо позовних вимог, відзиву на позовну заяву чи доказів на їх спростування відповідачкою до суду не подано.
Суд звертає увагу, що право учасника справи на участь у судовому розгляді не означає можливості безпідставно перешкоджати розгляду справи шляхом неодноразового неприбуття в судові засідання та подання заяв про їх проведення без участі відповідної особи. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судових засідань, самостійно розпоряджається своїм правом на участь у судовому розгляді та не позбавлена можливості викласти свою позицію щодо позовних вимог у відзиві, письмових запереченнях та надати відповідні докази.
З огляду на те, що відповідачка неодноразово повідомлялася про розгляд справи, подавала заяви про розгляд справи за її відсутності та не заявляла про необхідність її особистої участі в судовому засіданні, суд не вбачає підстав для подальшого відкладення розгляду справи. Подальше відкладення судового розгляду за таких обставин призвело б до невиправданого затягування розгляду справи та не відповідало б завданню цивільного судочинства щодо своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку.
Судом установлено, що 12 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 1491924 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачці надано кредит у гривні, а відповідачка зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
Відповідно до п. 1.3. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 5 000,00 грн. 
Згідно з п. 1.4. договору строк кредиту 359 днів: з 12 березня 2024 року по 07 березня 2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. 
Відповідно до п. 1.5. договору тип процентної ставки – фіксована.
За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: 
- стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього договору;
- знижена процентна ставка 1,250% в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 11 квітня 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п. 1.6. договору).
Згідно з п. 1.7. договору денна процентна ставка на дату укладення договору складає: 
- за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2,50% в день; 
- за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2,4% в день.
Загальні витрати на дату укладення договору складають:
- за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 45 000,00 грн; 
- за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 43 125,00 грн.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: 
- за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 90 465,53% річних;
- за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 32 188,28% річних.
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає:
- за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 50 000,00 грн;
- за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 48 125,00 грн.
Згідно з п. 2.1. договору ТОВ «Слон Кредит» надало кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , яку відповідачкою вказано особисто під час укладання договору.
Пунктом 3.1 договору передбачено, що проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Відповідно до п. 5.1. договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів, крім випадку визначеного в п. п. 5.3 договору.
На підтвердження укладання відповідачкою кредитного договору № 1491924 від 12 березня 2024 року позивач додав до матеріалів справи додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту, паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором, правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Слон Кредит» та офіційні правила програми лояльності ТОВ «Слон Кредит» для споживачів сервісу «SLON CREDIT» по продукту «Комфортний».
Факт надання відповідачці ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується листом ТОВ «Пейтек» вих. № 20250702-395 від 02.07.2025 14:32:14, адресованим ТОВ «Слон Кредит», із якого вбачається, що відповідно до договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 2022-06-06, укладеного між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Слон Кредит», було успішно перераховано кошти від ТОВ «Слон Кредит» на платіжну картку клієнта у сумі 5 000,00 грн. У листі зазначено номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» – 2fa7130e-9245-409b-9ae5-ce80906bfb60, номер транзакції в системі ТОВ «Слон Кредит» – 14919241710258952, код авторизації – 531291, банк-еквайр – АТ «ПУМБ», дата і час створення операції - 2024-03-12 17:55:52, дата і час виконання: 2024-03-12 17:55:58, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 .
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1491924 від 12 березня 2024 року станом на 27 червня 2025 року відповідачка ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 48 624,88 грн, з яких: 4 999,99 грн – заборгованість за тілом кредиту, 41 124,89 грн – заборгованість за відсотками та 2 500,00 – заборгованість за штрафами.
Разом з цим, у період з 12 березня 2024 року по 27 червня 2025 року відповідачкою здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 1 875,01 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1 875,00 грн.
Згідно з наданою на виконання ухвали судуінформації АТ «Таскомбанк» № 7502/47.7.-БТ від 15 грудня 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) оформлено віртуальну банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , яка існує тільки в цифровій формі, без фізичного носія; підтверджено факт зарахування 12.03.2024 грошових коштів у сумі 5 000,00 грн на рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) № НОМЕР_3 у гривнях, операції по якому можна здійснювати за допомогою банківської платіжної картки № банківську платіжну картку № НОМЕР_1 . Також додано виписку про рух коштів за зазначеним рахунком за 12 березня 2024 року, з якої вбачається зарахування коштів у сумі 5 000,00 грн.
27 червня 2025 року ТОВ «Слон Кредит» на підставі договору факторингу № 27062025 за плату відступило, а ТОВ «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 .
На виконання вимог ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до положень п. 1.3 договору факторингу від 27 червня 2025 року № 27062025, ТОВ «Слон Кредит» повідомило в особистих кабінетах усіх боржників, права вимогииза кредитними договорами до яких передані новому кредитору – ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», проінформовано про відступлення права грошової вимоги за договорами та передачу персональних даних ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора.
Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 1491924 від 12 березня 2024 року загальна сума заборгованості склала 48 624,88 грн, з якої: 4 999,99 грн – заборгованість за тілом кредиту, 41 124,89 грн – заборгованість за процентами та 2 500,00 грн – штрафні санкції.
Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ані на рахунки ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», ані на рахунки первісного кредитора.
Таким чином, відповідачка має заборгованість перед позивачем за договором № 1491924 від 12 березня 2024 року на загальну суму 48 624,88 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту – 4 999,99 грн, нарахованих процентів первісним кредитором – 41 124,89 грн та штрафні санкції – 2 500,00 грн.
До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні правові норми.
За змістом частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
На підставі абз. 2 частини другої статті 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Як слідує зі статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з пунктом 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частинами першою, третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, права вимоги за договором про надання споживчого кредиту, укладеним ОСОБА_1 з первісним кредитором, перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
Судом встановлено, що відповідачка належно не виконувала взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом, доказів погашення заборгованості як первинному, так і новому кредитору матеріали справи не містять.
Відповідачка ОСОБА_1 на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не надала альтернативного розрахунку, який би спростовував поданий стягувачем розрахунок. Також відповідачкою не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували погашення суми боргу.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц.
Таким чином, аналізуючи надані докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вказаних вище обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, за наявності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд дійшов таких висновків.
Щодо розміру нарахованих процентів за користування кредитом.
Кредитний договір було укладено 12 березня 2024 року, а тому при його укладенні мають бути застосовані норми законодавства, чинні на дату його укладення.
Разом з цим, умови договору в частині нарахування процентів за такими ставками за кожен день користування кредитом не можуть бути застосовані оскільки є нікчемними.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 № 498-IX та набрала чинності 24 грудня 2023 року.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про споживче кредитування» законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам.
Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Зміни до цієї статті набрали чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Натомість відповідачці, всупереч наведених вище норм права нараховувалися проценти за користування кредитом понад 1% в день.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи – споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Укладений 12 березня 2024 року договір № 1491924 за своєю суттю є договором споживчого кредитування, тому позивач не мав права визначати проценту ставку у розмірі 2,50% в день та розраховувати за нею заборгованість, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% в день.
Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів – 2,5%, 120 днів – 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Договір з відповідачкою укладено 12 березня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договорів щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 2,5% є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому суд доходить висновку, що за зазначеним договором розмір заборгованості за процентами необхідно розраховувати за процентною ставкою 1% в день за заявлений у позові період, а саме – з 12 березня 2024 року по 07 березня 2025 року, тобто за строк кредитування, а саме: 359 днів.
Оскільки позивачем заявлено до стягнення заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 999,99 грн, то 1% в день становить 49,99 грн, у зв`язку з чим загальна сума заборгованості за процентами становить 17 946,41 грн (49,99 х 359).
Разом з цим, судом встановлено, що відповідачкою сплачено проценти за користування кредитом у розмірі 1875,00 грн.
З урахуванням того, що розмір процентів підлягає визначенню виходячи з максимально допустимої ставки 1% на день, загальна сума процентів становить 17 946,41 грн.
Отже, враховуючи здійснений платіж, до стягнення підлягає різниця між нарахованими та сплаченими процентами, а саме: 16 071,41 грн.
Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором № 1491924 від 12 березня 2024 року у розмірі 21 071,40 грн, з яких: 4 999,99 грн – сума кредиту та 16 071,41 грн – сума процентів за користування кредитом.
Щодо стягнення з відповідачки заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 2 500 грн, суд дійшов до таких висновків.
Загальновідомою обставиною є те, що з 24.02.2022 по цей час в Україні діє воєнний стан. Враховуючи, що кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, то на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч.1 ст.14 ЦК України).
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України (згідно з висновками у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23, пр. 61-8279св23).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають у тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
В постанові Верховного Суду від 31.01.2024 №183/7850/22, пр. 61-14740св23, вказано, що тлумачення п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають у тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що нарахування та стягнення штрафних санкцій за договором № 1491924 від 12 березня 2024 року в сумі 2 500,00 грн є неправомірним, а позов у цій частині задоволенню не підлягає.
Крім цього, щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Судом установлено, що в матеріалах справи містяться копія договору №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року, копія заявки № 12161 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 21 жовтня 2024 року та копія акту № 12161 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 19 листопада 2024 року на загальну суму витрат 10 000,00 грн.
Судом відзначається, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 10 000,00 грн є не обґрунтованим та завищеним.
Так, справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
Зокрема, відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу.
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, на користь позивача, як сторони у справі, чиї позовні вимоги задовольняються частково, із відповідачки слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у сумі 1 049,74 грн, тобто пропорційно до розміру заборгованості, що підлягає стягненню.
На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258-268, 273, 280-282, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» (код ЄДРПОУ: 44559822) заборгованість за кредитним договором від 12 березня 2024 року № 1491924 в розмірі 21 071 (двадцять одна тисяча сімдесят одна) гривня 40 копійок, з яких: 4 999 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 99 копійок – сума кредиту та 16 071 (шістнадцять тисяч сімдесят одна) гривня 41 копійка – сума процентів за користування кредитом.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» (код ЄДРПОУ: 44559822) судовий збір у розмірі 1 049 (одна тисяча сорок дев`ять) гривень 74 копійки та 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок – витрати на правову допомогу. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал», код ЄДРПОУ: 44559822; місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 .
Рішення суду складено та підписано 18.08.2026.

| Головуюча: | Гевці В. М.