ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1400/26 | Головуючий по 1 інстанції
Номер провадження 22-ц/821/1396/26 Номер провадження 22-ц/821/1397/26 Номер провадження 22-ц/821/1398/26 Номер провадження 22-ц/821/1399/26 Номер провадження 22-ц/821/1401/26 Справа №712/15599/25 Категорія: 312000000 | Марцішевська О.М.
| Доповідач в апеляційній інстанції
| Фетісова Т. Л.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року м. Черкаси 
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач | Фетісова Т. Л.
судді секретар | Новіков О.М., Сіренко Ю.В. Любченко Т.М.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2026 (повний текст складено 04.05.2025, суддя в суді першої інстанції Марцішевська О. М.), ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2026 про відмову в задоволенні клопотання позивача про повернення до стадії підготовчого судового засідання (повний текст складено 29.04.2026, суддя в суді першої інстанції Марцішевська О. М.) та ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2026 в частині відмови в задоволенні клопотань позивача про витребування доказів, виклик свідка, залучення співвідповідача, залишення без розгляду заяви про зміну предмета позову (повний текст складено 29.04.2026, суддя в суді першої інстанції Марцішевська О. М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради, треті особи: Черкаська міська рада, ОСОБА_2 , Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в редакції уточненої позовної заяви від 29.11.2025 до КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради, треті особи: Черкаська міська рада, Головне управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаська обласна прокуратура про захист прав споживачів та визнання нарахувань за послугу вивезення твердих побутових відходів незаконними.
В позовній заяві позивач просив зобов`язати КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради провести повне анулювання всіх нарахувань за послуги вивезення твердих побутових відходів за адресою АДРЕСА_1 та укласти індивідуальний договір з власником квартири ОСОБА_1 на послугу вивезення твердих побутових відходів.
Стягнути з КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 144 000 грн.
У січні 2026 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про зміну предмета позовних вимог, в якій просив суд зобов`язати КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради здійснити перерахунок нарахувань за послуги вивезення твердих побутових відходів шляхом їх зменшення до 0,00 грн. (повного виключення заборгованості) у зв`язку з документально підтвердженим фактом не проживання позивача та відсутності фактичного надання послуг та зобов`язати відповідача укласти індивідуальний договір з власником квартири ОСОБА_1 за послугу вивезення твердих побутових відходів.
Стягнути з КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 144 000 грн.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.02.2026 відмовлено в залученні до участі у справі в якості третіх осіб – Головне управління Національної поліції в Черкаській області та Черкаську обласну прокуратуру.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.03.2026 залучено до участі у справі в якості третіх осіб – ОСОБА_2 та Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 . Будинок перебуває у власності територіальної громади міста на балансі ОСББ «Переможець-32».
Листом від 16.02.2017 ОСОБА_1 звернувся до КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради щодо укладення договору про вивезення твердих побутових відходів.
На вказаний лист ним отримана відповідь від 22.03.2017 про відмову в укладенні договору з посиланням на публікацію в газеті «Місто» № 5.
Позивач зазначив, що послуги вивезення твердих побутових відходів ним не отримуються в зв`язку з відсутністю доступу до його квартири через неправомірні дії осіб, з приводу чого позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів.
Голова ОСББ «Переможець-32» не допускає позивача до користування квартирою.
Відповідач використовує фальшиву інформацію про ВПО, яка нібито проживає у квартирі ОСОБА_1 , нараховує подвійний тариф за вивезення твердих побутових відходів.
На інформаційний запит до Черкаської міської ради позивачу відмовлено через конфіденційність інформації про ВПО.
Вказано, що з приводу нарахування платежів за послугу ВПО здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні.
На заяву позивача від 07.09.2025 щодо анулювання безпідставних платежів за послугу вивезення твердих побутових відходів та укладення договору КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради відмовило листом від 08.10.2025 № 810.
На запит позивача від 17.10.2025 щодо інформації про підстави нарахування платежів КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради повідомило, що ВПО була зареєстрована у квартирі позивача з 01.03.2024 по 09.09.2025 та роз`яснило, що повну інформацію може надати Черкаська міська рада.
На запит позивача від 14.10.2025 до Черкаської міської ради та скаргу від 29.10.2025 відповідь не надано.
Вважає, що нарахування за послугу вивезення твердих побутових відходів по квартирі позивача є неправомірними і підлягає анулюванню.
Позивачем зазначено про умисне заподіяння йому з боку відповідача моральної шкоди, оскільки відповідач відмовився укласти договір та за відсутності надання послуги проводив нарахування. Крім того, вказано, що у власності позивача, без його згоди, було зареєстровано ВПО, порушення Черкаська міська рада мала усунути за запитом від 04.09.2024 протягом 30 днів, натомість посадові особи міської ради допустили бездіяльність в період з 01.09.2024 та протягом 18 місяців міська рада не вжила жодних досудових заходів для припинення статусу ВПО або коригування даних, що стали підставою для подвійних нарахувань з боку відповідача.
Враховуючи вищевикладені обставини, ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами для захисту своїх порушених прав.
14.03.2026 позивач звернувся до суду з заявою (зареєстрована судом 16.03.2026) про виклик свідка ОСОБА_3 та з клопотанням (зареєстроване судом 16.03.2026) про повернення до стадії підготовчого засідання у справі з метою забезпечення реалізації процесуальних прав позивача.
14.03.2026 позивач звернувся до суду з заявою (зареєстрована судом 16.03.2026) про застосування до третьої особи Черкаської міської ради заходів процесуального примусу, передбачених статтями 143-144 та 148 ЦПК України та витребування доказів у Пенсійного фонду України щодо перевірки даних про ВПО, яка нібито перебувала на обліку в квартирі позивача та результатів розгляду звернень позивача з цього питання.
19.03.2026 та 20.03.2026 КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради звернулася з заявами про долучення доказів.
20.03.2026 позивач звернувся до суду з заявою про витребування доказів у КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради:
завіреної копії договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами;
документів, що підтверджують доведення до відома споживачів умов публічного договору;
рішення органу місцевого самоврядування про встановлення тарифів на послугу з поводження з твердими побутовими відходами, що діяли у період 2024-2025 років із зазначенням складових;
детальний розрахунок нарахувань позивачу із зазначенням підстав, періодів, тарифів, кількості осіб, які враховані при нарахуванні;
первинні документи, що підтверджують фактичне надання послуги за адресою АДРЕСА_1 , а саме: графіки та маршрути вивезення побутових відходів, журнали (відомості) виконаних робіт, шляхові листи спеціалізованого транспорту, інші документи, що підтверджують фактичне надання послуги;
документи, на підставі яких визначено кількість осіб, за якими здійснювались нарахування (у тому числі щодо внутрішньо переміщеної особи).
03.04.2026 позивач звернувся до суду з заявою про залучення співвідповідача та уточнення позовних вимог, в якій просив суд залучити Черкаську міську раду до участі у справі як співвідповідача. Також просив прийняти уточнені позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди та стягнути солідарно з КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради та Черкаської міської ради моральну шкоду в розмірі 144 000 грн. 
03.04.2026 позивач звернувся до суду з заявою (зареєстрована судом 06.04.2026) та 10.04.2026 скерував до суду ще одну заяву про долучення доказів.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2026 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про повернення до стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала суду обґрунтована тим, що ухвалою від 12.03.2026 у справі було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. На момент постановлення ухвали від 12.03.2026 заявлені учасниками справи в рамках підготовчого провадження клопотання з процесуальних питань були вирішені, передбачені ст. 189 ЦПК України строки підготовчого провадження сплинули, а позивачем не заявлялось клопотань про продовження підготовчого провадження. Суд дійшов висновку, що судом було забезпечено можливість учасникам справи в рівній мірі ефективно реалізувати процесуальні права на стадії підготовчого засідання та на ознайомлення з матеріалами справи до початку розгляду справи по суті, тому підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 від 14.03.2026 про повернення до стадії підготовчого судового засідання не вбачав.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2026 клопотання сторін про долучення доказів задоволено.
Відмовлено в задоволенні заяв ОСОБА_1 про виклик свідка, витребування доказів, застосування заходу процесуального примусу, залучення співвідповідача.
Цією ж ухвалою залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну предмета позову у формі заяви про уточнення позовних вимог до Черкаської міської ради, роз`яснивши позивачу його право звернутись з відповідним позовом у самостійному провадженні.
Ухвала суду в частині задоволення клопотань про долучення доказів обґрунтована забезпеченням ефективної реалізації процесуальних прав сторін. Судом зазначено, що оцінка допустимості поданих доказів, в тому числі з урахуванням встановленого законом строку подання доказів буде надана при вирішенні справи по суті та ухваленні рішення.
Ухвала суду в частині відмови в задоволенні клопотання позивача про виклик свідка, обґрунтована тим, що відповідне клопотання подається до або під час підготовчого засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання. ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною заявою після закриття підготовчого засідання, тому підстав для її задоволення суд не вбачав.
Ухвала суду в частині відмови в задоволенні заяв ОСОБА_1 про витребування доказів обґрунтована тим, що вказані клопотання подані до суду після подачі позову, позивачем не обґрунтовано неможливість їх подання у встановлений законом строк з причин, що не залежали від його волі, тому на стадії розгляду справи по суті згідно ст. 83 ЦПК України відсутні правові підстави для задоволення таких заяв, оскільки задоволення таких клопотань призведе до обмеження принципу змагальності та рівності сторін. 
Ухвала суду в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування до третьої особи – Черкаської міської ради заходів процесуального примусу обґрунтована тим, що заходи процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених ЦПК України випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Черкаська міська рада подала пояснення на позовну заяву у межах строку, продовженого ухвалою суду від 05.03.2026, висловила свою позицію відносно виниклого спору, тому підстав для застосування до неї заходів процесуального примусу суд не вбачав.
Ухвала суду в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Черкаську міську раду обґрунтована тим, що вказана заява подана після закінчення підготовчого провадження. У поданій до суду уточненої редакції позовної заяви від 29.11.2025, ОСОБА_1 визначив статус Черкаської міської ради як третя особа. Підстав для застосування ч. 3 ст. 51 ЦПК України судом не встановлено, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення відповідної заяви.
Ухвала суду в частині залишення заяви ОСОБА_1 про зміну предмета позову у формі заяві про уточнення позовних вимог до Черкаської міської ради без розгляду обґрунтована тим, що така заява подана до суду після закінчення підготовчого провадження з порушенням строків, передбачених ч. 3 ст. 49 ЦПК України, тому така заява підлягає залишенню без розгляду відповідно до ст. 126 ЦПК України. 
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2026 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов`язано КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради здійснити перерахунок вартості послуги з вивезення твердих побутових відходів споживачу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 на одну особу в період з 01.02.2024 по 06.09.2025.
Рішення суду обґрунтовано тим, що в період з 01.02.2024 по 06.09.2025 нарахування по квартирі позивача відповідачем здійснювалось на дві особи, у зв`язку з перебуванням на обліку у вказаній квартирі внутрішньо переміщеної особи. Позивачем не надавалась згода на користування внутрішньо переміщеною особою належною йому квартирою, тому внутрішньо переміщена особа ОСОБА_2 не є споживачем у розумінні п. 6 ч. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а тому суд дійшов висновку, що нарахування на вказану особу вартості житлово-комунальної послуги порушує права позивача як споживача для відновлення яких ефективним способом захисту зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуги з вивезення твердих побутових відходів споживачу на одну особу в період з 01.02.2024 по 06.09.2025.
Відмовляючи в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суд мотивував свій висновок тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами завдання позивачу з вини відповідача моральної шкоди та її розміру.

Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.05.2026 стягнуто з КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради в дохід держави судовий збір 968,96 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2026 та ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2026 в частині залишення без розгляду заяви про зміну предмета позову, яка підлягає самостійному оскарженню в даній частині.
Також в апеляційну скаргу включені заперечення на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2026 про відмову у поверненні до стадії підготовчого судового засідання та включені заперечення на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2026 в частині відмови у витребуванні доказів, відмови у виклику свідка та відмови в залученні до участі у справі співвідповідача Черкаську міську раду, які окремо від рішення суду не підлягають оскарженню.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції під час розгляду справи не врахував, що між сторонами неукладений письмовий договір на вивезення твердих побутових відходів, відповідач жодного разу не надав публічний договір, такого публічного договору не долучено до матеріалів справи, тому позивач має право на несплату послуг у разі його відсутності понад тридцять днів. Відповідачем не доведено факт належного укладення договору, фактичного надання послуг, правомірності нарахувань та достовірності даних про кількість осіб, за якими здійснювалося нарахування, тому суд дійшов безпідставного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Крім того, вказано, що суд помилково відмовив в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди, хоча в даному випадку встановлення порушення прав споживача вже є підставою для компенсації моральної шкоди.
При відмові в задоволенні клопотань позивача щодо виклику свідка, витребування доказів, залучення співвідповідача та повернення до підготовчого провадження судом допущено надмірний формалізм та порушено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя.
Залишаючи заяву позивача про зміну предмету позову у формі заяви про уточнення позовних вимог до Черкаської міської ради суд не врахував, що зміна статусу Черкаської міської ради та визначення її як третьою особою була вимушеним кроком позивача через неможливість сплати судового збору під час подачі позову. В подальшому, відмова суду повернутися до підготовчого провадження для залучення належного відповідача призвела до неможливості вирішення спору по суті щодо всіх відповідальних осіб.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 116629437 від 12.03.2018 з 22.02.2018 зареєстроване право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою АДРЕСА_3 . 
Відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 252 від 01.03.2011 «Про доповнення рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 31.1-.2007 № 1480 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси», КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради визначено виконавцем послуг з вивезення твердих та рідких побутових відходів.
Протоколом засідання правління ОСББ «Переможець-32» від 31.10.2016 переведено з 01.11.2016 власників квартир ОСББ «Переможець-32» на індивідуальні платежі за послугу по вивезенню твердих побутових відходів КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради, про що поінформувати шляхом розклеювання оголошень на дошках оголошень у будинку.
Відповідно до листа директора КП «Черкаська служби чистоти» Черкаської міської ради № 60 від 22.03.2017 позивачу повідомлено, що для багатоквартирних будинків, які обслуговує підприємство на прямих платежах (близько 85 тис. абонентів) згідно законодавства діє публічна угода на з вивезення твердих побутових відходів, яка опублікована в газеті «Місто» № 5 від 17.04.2013.
Згідно інформації ГУНП в Черкаській області в період часу з 25.01.2017 по 17.11.2020 від ОСОБА_1 зафіксовано ряд звернень з приводу вчинення відносно нього неправомірних дій.
04.09.2024 позивач скерував до міського голови запит на інформацію щодо безпідставно зареєстрованої ВПО з доданням рахунку-повідомлення на оплату послуг КП «Черкаська служби чистоти» Черкаської міської ради за липень 2024 року, відповідно до якого нарахування за липень склали 73,76 грн. при кількості мешканців - 1, тариф 36,88 грн.
04.09.2024 позивач звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення.
10.09.2024 виконавчим комітетом Черкаської міської ради ОСОБА_1 повідомлено, що відповідальність за достовірність інформації покладається законодавством на особу, яку подає заяву про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Також роз`яснено право подання заяви про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи.
15.10.2024 ОСОБА_1 скерував звернення до Головного управління Національної соціальної сервісної служби у Черкаській області щодо проведення перевірки ВПО, на що отримав відповідь про те, внутрішньо переміщені особи несуть відповідальність за достовірність інформації, наданої для отримання допомоги.
07.09.2025 позивач звернувся до відповідача з заявою про анулювання безпідставно нарахованих платежів за послугу вивезення твердих побутових відходів в зв`язку з не проживанням у квартирі з 22.02.2018 будь-яких осіб. Також вказував, що бажає укласти договір з відповідачем та здійснювати оплату, коли отримає доступ до користування своєю власністю.
08.10.2025 відповідачем надана відповідь про те, що по квартирі позивача нарахування за послугу з вивезення твердих побутових відходів здійснюється із розрахунку двох споживачів зареєстрована особа та з 01.03.2024 перебуває на обліку одна внутрішньо переміщена особа. Щодо укладання договору роз`яснено, що відповідно до Правил надання послуги з управління побутовими відходами, затвердженими Постановою КМУ № 835 від 08.08.2023 визначено, що послуги надаються споживачеві згідно із умовами договору, що укладається на підставі типових договорів «Про надання послуги з управління побутовими відходами», статей 13, 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» шляхом укладання індивідуального договору (Публічний договір приєднання).
21.10.2025 позивач звернувся до відповідача із інформаційним запитом щодо підстав нарахування, на який надано відповідь 21.10.2025 що, розпорядником інформації про внутрішньо переміщених осіб є Департамент соціальної політики Черкаської міської рали.
10.11.2025 позивач звернувся до міського голови зі скаргою на службову недбалість службових осіб Черкаської міської ради.
Відповідно до наданої відповідачем відомості нарахувань за період з листопада 2016 по січень 2026 позивачем не оплачувались послуги за послугу з вивезення твердих побутових відходів. 
За період з 01.03.2024 по 06.09.2025 нарахування здійснювалось на дві особи, в інші періоди нарахування здійснювалось на одну особу.
Як вбачається з довідки Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 16.03.2025 по квартирі за адресою АДРЕСА_1 у 2024-2025 роках перебував на обліку внутрішньо переміщена особа ОСОБА_2 .
Відповідно до інформації з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 по квартирі за адресою АДРЕСА_1 здійснено Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради відбулось з 09.09.2025 на підставі заяви особи через ДІЮ.
Також, до справи позивачем долучено фотоматеріали із зображеннями приміщень будинку, публікацій у ЗМІ, матеріалів кримінальних проваджень за заявами позивача стосовно вчинення відносно неправомірних дій, які мають ознаки кримінальних правопорушень, звернень позивача щодо усунення порушень до посадових осіб органів влади та правоохоронних органів.
Такими є фактичні обставини справи, які мають наступне правове регулювання.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно ч. 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Статтею 11 ЦК України визначені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.
Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються положеннями ЦК України нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про управління відходами», постановою КМУ «Про затвердження Правил надання послуги з управління побутовими відходами та типових договорів про надання послуги з управління побутовими відходами».
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач – це фізична особа чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. 
Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Виконавцями комунальних послуг з поводження з побутовими відходами є суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку (п. 7 ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».
09.07.2023 набрав чинності ЗУ «Про управління відходами» від 20.06.2022 № 2320-ІХ. 
Відповідно до п. 41 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про управління відходами», утворювач відходів - це фізична особа, юридична особа, в результаті діяльності якої утворюються відходи, а також суб`єкти управління відходами, які здійснюють операції із сортування, змішування або інші операції, що призводять до зміни характеристик або складу відходів.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 31 ЗУ «Про управління відходами» утворювачі побутових відходів зобов`язані укладати договори з виконавцем послуги з управління побутовими відходами та вносити у встановленому порядку плату за послугу з управління побутовими відходами.
Утворювачі побутових відходів мають права та обов`язки споживачів житлово-комунальних послуг, передбачених ЗУ «»Про житлово-комунальні послуги» (ч. 3 ст. 31 ЗУ «Про управління відходами»). 
Частинами 5 та 7 ст. 33 ЗУ «Про управління відходами» визначено, що виконавцем послуги з управління побутовими відходами є суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку, або адміністратор послуги з управління побутовими відходами. Виконавець послуги з управління побутовими відходами укладає договори із споживачами послуги.
Відповідно до п. 24 Правил надання послуги з управління побутовими відходами, затверджених постановою КМУ від 08.08.2023 № 835 послуги надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги з управління побутовими відходами відповідно до ст.ст. 13 і 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».
Обов`язок споживача укласти договір також передбачений п. 1 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги.
Згідно ст. 25 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» публічні договори приєднання про надання комунальних послуг з власниками індивідуальних (садибних) житлових будинків вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2019 у справі № 646/834/17 висловлено позицію, що такі положення ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитися від укладання договору (за винятком випадків, установлених законом, та у порядку, встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів. За таких обставин прийняття споживачем пропозиції виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання. 
У постанові від 22.02.2018 у справі № 641/2634/16-ц та в постанові від 13.12.2018 у справі № 641/533/17 Верховний Суд виснував, що системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.
Для виникнення правовідносин з вивезення побутових відходів на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень з іншої сторони (правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2019 у справі № 646/834/17).
Відповідно до п. 28 Правил надання послуги з управління побутовими відходами та типових договорів про надання послуги з управління побутовими відходами, затверджених постановою КМУ від 08.08.2023 № 835 із змінами у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, плата за надану послугу з управління побутовими відходами нараховується щомісяця відповідно до умов договору про надання послуги з управління побутовими відходами і тарифів, що формуються відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку згідно з ч. 4 ст. 34 ЗУ «Про управління відходами». Плата виконавцю послуги за індивідуальним договором та договором з індивідуальним споживачем про надання послуги з управління побутовими відходами складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування, що вносяться споживачем виконавцю послуги щомісяця однією сумою в порядку та розмірах згідно з умовами відповідного договору. Оплата послуги здійснюється не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом. Рахунок на оплату спожитої послуги може бути сформований з використанням Єдиної платформи та наданий споживачу через його електронний кабінет (за наявності). Споживач має право на несплату вартості послуги з управління побутовими відходами за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб безперервно понад 30 календарних днів за умови подання виконавцю послуги заяви в довільній формі та документального підтвердження такої відсутності (довідки про фактичне місце проживання; довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; довідки, що підтверджує тимчасове перебування в лікувально-профілактичних і санітарно-профілактичних закладах; довідки, що підтверджує навчання в іншому місті; довідки, що підтверджує проходження військової служби; довідки, що підтверджує відбування покарання; документів, що підтверджують тимчасове перебування за кордоном) в електронній або паперовій формі відповідно до умов договору.
Відповідно до пунктів 1, 2 Типового індивідуального договору про надання послуги з управління побутовими відходами, затверджених постановою КМУ від 08.08.2023 № 235 цей договір є публічним договором приєднання про надання послуги з управління побутовими відходами (далі - послуга), який укладається сторонами відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» з урахуванням статей 633, 634, 641 і 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до умов цього договору в цілому. Фактом приєднання споживача до умов договору є прийняття пропозиції укласти договір (акцепт), вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви про укладення договору (додаток до договору), сплата рахунка за надану послугу, факт споживання послуги.
Відповідно до п. 12 вказаного договору споживач має право, серед іншого, на несплату вартості послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження такої відсутності. Споживач зобов`язується, серед іншого, письмово інформувати виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, протягом 30 календарних днів від дня настання такої події.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. 
Частиною 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. 
Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та є власником квартири в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово комунальні послуги».
КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради, який є виконавцем послуг з вивезення побутових відходів з території, де розташований будинок, в якому зареєстрований позивач було здійснено публічну оферту та опубліковано текст Індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами на виконання вимог ЗУ «Про відходи», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», який знаходиться у вільному доступі на офіційному сайті Черкаської міської ради та сайті КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради.
Матеріали справи не містять доказів того, що позивач протягом місяця з дня опублікування у засобах масової інформації проекту договору висловив свою відмову від укладення договору чи свою незгоду з умовами договору, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що споживач ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв пропозицію відповідача щодо укладення договору і між сторонами існують правовідносини щодо надання комунальних послуг з вивезення побутових відходів на умовах публічного договору. 
Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами не укладений письмовий договір і позивачу не надано публічного договору, тому ніяких правовідносин не виникло, суд вважає безпідставними, оскільки не укладення письмового договору на вивезення твердих побутових відходів не є підставою для звільнення від оплати послуг.
При цьому, колегія суддів враховує позиції, які містяться в постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц, від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі № 522/2625/16-ц, від 25 березня 2020 року у справі № 211/3347/18-ц про те, що відсутність відповідного договору в сфері надання житлово-комунальних послуг не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані житлово-комунальні послуги. 
Посилання апеляційної скарги на те, що відповідного типового індивідуального договору відповідачем не долучено до матеріалів справи є безпідставними, оскільки такий договір міститься в матеріалах справи (а.с. 164-171 т. 2).
Доводи скарги про те, що матеріали справи не містять доказів фактичного надання послуг колегією суддів відхиляються, оскільки такі доводи позивачем не підтверджені будь-яким належними та допустимими доказами, а саме актами-претензіями, які складаються між споживачами та надавачем послуг і в яких фіксується період, протягом якого тверді побутові відходи не вивозилися. 
Надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 в частині необґрунтованого нарахування оплати за послугу з вивезення твердих побутових відходів на дві особи в період з 01.02.2024 по 06.09.2025, суд першої інстанції правильно встановив, що в ході судового засідання факт набуття внутрішньо переміщеною особою статусу споживача не знайшов свого підтвердження.
Оскільки обставину того, що позивач не надавав згоди на користування внутрішньо переміщеною особою належною йому квартирою не спростовано і матеріалами справи підтверджено заперечення та незгоду позивача із вказаним фактом, тому внутрішньо переміщена особа ОСОБА_2 не є споживачем у розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово комунальні послуги». 
Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що нарахування на вказану особу вартості житлово-комунальної послуги порушує права споживача, а тому ефективним способом захисту буде зобов`язання КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради зробити перерахунок вартості послуги споживачу за адресою АДРЕСА_1 на одну особу в період з 01.02.2024 по 06.09.2025.
Щодо вирішення спору в частині відшкодування моральної шкоди.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до частин 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав.
Відповідно до позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 16.06.2022 у справі № 569/20510/19 вказано, що тлумачення ст. 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи. 
Необхідною умовою для відшкодування моральної шкоди є доведення позивачем перед судом факту протиправної поведінки відповідача, наявність самої моральної шкоди, її розмір та причинний зв`язок між поведінкою відповідача за заподіяною шкодою.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що умисних винних дій та протиправної поведінки відповідача по завданню позивачу моральної шкоди позивачем не доведено, а висновок суду про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок за надані послуги в даному випадку буде достатньою сатисфакцією для захисту прав позивача. 
Щодо оскарження ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2026 про відмову в задоволенні клопотання позивача про повернення до стадії підготовчого судового засідання.
Відповідно до вимог ст. 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.
ЦПК України не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття.
Колегія суддів враховує позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 03.10.2019 у справі № 902/271/18, від 16.02.2021 у справі № 922/2115/19, від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21 відповідно до яких суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Однак, такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.
Відповідно до позиці Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.01.2022 у справі № 234/11607/20 вказано, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.
Відмовляючи в задоволенні клопотання про повернення до стадії підготовчого судового засідання, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що в підготовчому засіданні позивач мав можливість ефективно реалізувати процесуальні права шляхом подачі заяв по суті та заявлених клопотань з процесуальних питань. На момент постановлення ухвали від 12.03.2026 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду учасниками справи у рамках підготовчого провадження клопотання з процесуальних питань були вирішені, передбачені ст. 189 ЦПК України строки підготовчого провадження сплинули і позивачем не заявлялось клопотань про продовження підготовчого провадження. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд проявив надмірний формалізм при відмові в задоволенні клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження відхиляються колегією суддів, оскільки судом під час розгляду справи було забезпечено можливість у рівній мірі ефективно реалізувати процесуальні права на стадії підготовчого провадження та на ознайомлення з матеріалами справи до початку розгляду справи по суті. 
Щодо оскарження ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2026 в частині відмови в задоволенні клопотання позивача про виклик свідка та в частині відмови в задоволенні заяв про витребування доказів.
Статтею 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати до суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Частиною 3 ст. 91 ЦПК України передбачено, що заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання у справі.
Дані норми категоричні і не передбачають права суду змінити встановлений законом порядок подання доказів (ч.ч. 2, 3, 8 ст. 83, ч. 3 ст. 91 ЦПК України).
Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що підстав для задоволення вищевказаних клопотань у суду немає, оскільки клопотання про виклик свідка подане позивачем після закінчення підготовчого засідання, а клопотання про витребування доказів подано після подачі позову і позивачем не обґрунтовано неможливість його подання у встановлений законом строк з причин, що не залежали від його волі. 
Доводи апеляційної скарги про проявлення судом надмірного формалізму під час вирішення вказаних питань відхиляються колегією суддів, так як на етапі розгляду справи по суті згідно зі с. 83 ЦПК України у суду відсутні правові підстави викликати свідків чи витребувати докази, оскільки буде порушено встановлений процесуальним законом порядок подання доказів та призведе до обмеження принципу змагальності та рівності сторін. 
Щодо оскарження ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2026 в частині відмови в задоволенні заяви позивача про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Черкаську міську раду.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. 
Згідно ч. 3 ст. 51 ЦПК України після спливу строків, зазначених у ч. 1 та 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
При вирішенні поданого ОСОБА_1 клопотання, судом першої інстанції правильно враховано, що відповідне клопотання подане після закінчення підготовчого провадження у справі, позивач самостійно, у поданій уточненій позовній заяві від 29.11.2025 визначив статус Черкаської міської ради (третя особа), підстав для застосування положень ч. 3 ст. 51 ЦПК України судом не встановлено, тому обґрунтовано відмовлено в залученні до участі у справі в якості співвідповідача Черкаську міську раду. 
Доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом норм процесуального законодавства під час вирішення відповідного клопотання вищевказаних висновків суду не спростовують та не є підставою для задоволення скарги в цій частині. 
Щодо оскарження ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2026 в частині залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про зміну предмета позову у формі заяви про уточнення позовних вимог до Черкаської міської ради.
Приписами ч. 3 ст. 49 ЦПК України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. 
Статтею 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд першої інстанції правильно врахував, що вказана цивільна справа розглядається за правилами загального позовного провадження, заява про зміну предмета позову подана до суду після закінчення підготовчого провадження, тому дійшов обґрунтованого висновку, що заява про зміну предмета позову підлягає залишенню без розгляду відповідно до ст. 126 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду в цій частині та відповідно неможливості вирішення спору по суті щодо всіх відповідальних осіб є безпідставними, оскільки право позивача судом порушено не було і в резолютивній частині ухвали йому роз`яснено право звернення до суду з позовом до Черкаської міської ради з відповідним позовом в самостійному провадженні. Допущення районним судом порушення норм процесуального законодавства при постановленні ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено. 
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи вищевикладене, рішення суду від 29.04.2026 та ухвали суду від 29.04.2026 підлягають залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Разом з тим, під час розгляду справи апеляційним судом було встановлено, що в резолютивній частині судового рішення від 29.04.2026 суд зобов`язав КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради здійснити перерахунок вартості послуги з вивезення твердих побутових відходів споживачу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_4 на одну особу в період з 01.02.2024 по 06.09.2025.
При цьому, матеріалами справи, а саме витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 5 т. 1) підтверджено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 . 
Тому виявлена апеляційним судом описка в рішенні районного суду підлягає виправленню судом першої інстанції в порядку, встановленому нормами ЦПК України для забезпечення належного виконання судового рішення на стадії виконавчого провадження. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2026, ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2026 про відмову в задоволенні клопотання позивача про повернення до стадії підготовчого судового засідання та ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2026 в частині відмови в задоволенні клопотань позивача про витребування доказів, виклик свідка, залучення співвідповідача, залишення без розгляду заяви про зміну предмета позову – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 02.09.2026.

Суддя-доповідач

Судді