КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/8113/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 758/2622/25

04 червня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Кирилюк Г.М. 
- Рейнарт І.М.
при секретарі - Колесник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представникапозивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» адвоката Крюкової Марини Володимирівни нарішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 січня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Ткач М.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що 29.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» (далі - ТОВ «ЛІНЕУРА Україна») та   ОСОБА_1 емукладено договір № 4429715 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт або Мобільний застосунок «Credit7t». 
Згідно з умовами договору сума кредиту складає 22 400 грн; строк кредиту - 360 днів, з 29.02.2024 по 23.02.2025, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. 
ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 22 400 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . 
На підставі договору факторингу від 25.10.2024 року №25/10/2024 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4429715 на загальну суму 159 597,74 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 22 399,99 грн, заборгованість за процентами - 125 997,75 грн, штрафні санкції - 11 200 грн. 
Станом на дату укладання договору факторингу 25.10.2024  року №25/10/2024, строк дії договору № 4429715 від 29.02.2024 року не закінчився, тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 26.10.2024 року по 17.02.2025 року (115 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі  64 400,00 грн. Після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ні на рахунки ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»,ані на рахунки первісного кредитора. 
З урахуванням викладених обставин, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» просив суд стягнути з  ОСОБА_1  на його користь суму заборгованості у розмірі 212797,74 грн, з яких: сума кредиту 22 399,99 грн, сума процентів за користування кредитом, нарахованими первісним кредитором, 125 997,75 грн, нараховані позивачем проценти за 115 календарних днів - 64 400,00 грн, а також сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 08 січня 2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код ЄДРПОУ 44559822; місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, буд.15, офіс 118/2) заборгованість на загальну суму 96 459,99 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1098,06 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
У решті заявлених позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» адвокат Крюкова Марина Володимирівнаподала апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 січня 2026 рокута ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
Стягнути з   ОСОБА_2 а на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 8000 грн.
В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які сторона позивача посилалась в обгрунтування своїх вимог.
Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про те, що проценти можуть нараховуватися лише протягом строку дії кредитного договору. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, кредитодавець має право на одержання процентів від суми позики до моменту її повернення. Таким чином, якщо позичальник не повернув кредит у встановлений строк, проценти продовжують нараховуватися до дня фактичного повернення боргу.
Окрім того, суд не врахував додаткові роз`яснення щодо виконання окремих вимог Закону № 3498-IX Національного Банку України.
Зокрема, відповідно до вищезазначених роз`яснень: "Як було зазначено у Листі, відповідно до пункту 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування, тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, тобто, до 20.08.2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати:протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року включно).
На підставі частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, тобто, з 21.08.2024рокумаксимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» не може перевищувати 1 %."
Враховуючи ці роз`яснення,правильний розрахунок заборгованості повинен бути здійснений наступним чином:у період з 29.02.2024рокупо 15.03.2024 року діяла знижена процентна ставка, а саме- 1,63%, у зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту розмірі 0.01.00 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі  5460.00 грн.З 15.03.2024 року по 22.04.2024 року: 22399,99 * 39 * 2,5%= 21839,9 грн.; з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року: 22399,99 * 120 * 1,5%= 40319,98 грн.; з 21.08.2024 року по 25.10.2024 року: 22399,99 * 66 * 1%= 14783,99 грн. Разом заборгованість за користування грошовими коштами становить 76 943,97 грн.
При цьому, станом на дату укладання Договору факторингу від 25.10.2024 року №25/10/2024, строк дії Договору № 4429715 від 29.02.2024 року не закінчився.А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 26.10.2024 року по 17.02.2025 року (115 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 25759,99 грн (22399,99 грн * 1% = 223,9999 грн*115 календарних дні = 25759,99 грн)
У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеного у п. 1.3. Договору № 4429715 від 29.02.2024 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 125 103,95 грн (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 76 943,97 грн, проценти нараховані ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у сумі 25 759,99 грн).
Отже, судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, а саме тому, що в даному випадку нараховані відсотки за кредитним договором є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.
Також, позивачем документально доведено, що ним понесено витрати на правову допомогу, а тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні.
Крім того, позивачем понесено витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 8000 грн. Звіт та платіжна інструкція додаються до апеляційної скарги.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
В судове засідання апеляційного суду представник Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та відповідач ОСОБА_1 не з`явились, про день та час розгляду справи судом апеляційної інстанції повідомлені у встановленому законом порядку, а тому суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 29.02.2024  року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та        ОСОБА_3 ем було укладено договір № 4429715 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
Відповідно до п.п.1.1., 1.2 договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний застосунок «Сredit7». Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі, шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІКС Товариства. На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати клієнту в кредит грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту складає 22 400 грн.
Згідно із п. 1.3. договору, строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору.
Згідно із п. 1.4 договору, тип процентної ставки - фіксований. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку, вказаного в п. 1.3 цього Договору; знижена процентна ставка становить 1,63 % за кожен день користування кредитом та застосовується на умовах, визначених договором.
Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування 267 949,65 %. Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає за стандартною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 142 936,72 грн (п.1.5 договору).
Відповідно до п. 2.1 договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 .
Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є Додатком №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4429715 від 29.02.2024року, сума кредиту за договором становить 22 400 грн, проценти за користування кредитом - 198660,00 грн, загальна вартість кредиту - 221 060 грн.
Перерахування кредитних коштів у сумі 22 400 грн підтверджено листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 01.11.2024року.
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 22 400 грн підтверджується також листом АТ КБ «ПриватБанк» згідно якого на ім`я    ОСОБА_2  (РНОКПП  НОМЕР_2 ) випущена банківська платіжна картка  № НОМЕР_1 , наяку 29.02.2024року здійснено переказ коштів на суму  22 400 грн.
Як вбачається з розрахунку первісного кредитора заборгованості за договором № 4429715 від 29.02.2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 25.10.2024 року відповідач має заборгованість у розмірі 159 597,74 грн., з яких: 22 399,99 грн - сума заборгованості за кредитом, 125 997,75 грн - сума заборгованості по відсотках, 11 200,00 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями.
25.10.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», було укладено договір факторингу №25/10/2024, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» зобов`язалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступити ТОВ « Фінансова компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 25.10.2024 року, що є додатком №1 до Договору факторингу №25/10/2024, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право вимоги до   ОСОБА_2 , загальна сума заборгованості якого за договором № 4429715 становить 159 597,74 грн. та складається з: 22 399,99 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 125 997,75 грн - заборгованість за відсотками, 11200 грн - заборгованість за пенею, штрафами.
Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло статусу кредитора за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4429715 у розмірі 159 597,74 грн.
Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
Як вбачається з розрахунку заборгованості позивача за договором №4429715, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за період з 26.10.2024 року по 17.02.2025 року за 115 календарних днів було додатково нараховано відповідачеві відсотки за користування грошовими коштами за процентною ставкою 2,5% у сумі 64 400 грн.
Судом також встановлено, що вищевказаний договір укладено в електронному вигляді у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» та його було підписано позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором і зазначенням у договорі персональних даних відповідача.
Задовольняючи частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції посилався на те, що первісним кредитором було надано відповідачу кредит у визначеному договором кредиту розмірі 22 400,00 грн., який відповідач мав повернути кредитодавцю у встановлений договором строк, проте, відповідач своїх зобов`язань за договором кредиту не виконав, що призвело до утворення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 399, 99 грн., а тому позовні вимоги позивача у частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4429715 від 29.02.2024 в розмірі 22399,99 грн.Підлягають задоволенню.
Позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості, просив, у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками на загальну суму 190 397,75 грн.
Проте, договір №4429715 про надання споживчого кредиту було укладено 29.02.2024 року, тобто, після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому за весь період користування кредитними коштами, виданими за договором №4429715 про надання споживчого кредиту від 29.02.2024 року, ураховуючи кошти, які відповідач сплатив у рахунок погашення заборгованості за вказаним договором, розмір відсотків за користування кредитом за період з 29.02.2024 року до 17.02.2025 року в межах заявлених вимог, повинен становити  74 060 грн ((22 400грн.*1%*355 днів) - 5 460грн)
Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення заборгованості у розмірі 96 459,99 грн з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 22399,99 грн, заборгованість за процентами у розмірі 74060 грн. 
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 січня 2026 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення тіла кредитної заборгованості за договором № 4429715від 29.02.2024  у розмірі 22 399,99 грн та заборгованості по відсоткам у розмірі 74060 грн, сторонами не оскаржується, а відтак, керуючись ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі грн.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 116 337,75 грн відповідає.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За умовами укладеного між сторонами 29.02.2024 року кредитного договорувизначено процентну ставку тип процентної ставки - фіксований. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку, вказаного в п. 1.3 цього Договору; знижена процентна ставка становить 1,63 % за кожен день користування кредитом та застосовується на умовах, визначених договором.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%».
Пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Враховуючи те, що кредитний договір № 1369-5008 укладено 23.03.2024 року, тобто, після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Разом з цим, п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, на підставі ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тобто з 20 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 ст. 8 не може перевищувати 1%.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99, в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
Отже, в даному випадку законодавцем використана ультраактивна форма регулювання суспільно-правових відносин та визначений перехідний період, який передує безпосередньому застосуванню нової правової норми.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження обмеження максимального розміру денної процентної ставки.
При цьому, згідно з п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», дія пункту 5 розділу I цього Закону (яким власне і запроваджено обмеження максимального розміру денної процентної ставки) поширюється, в тому числі, і на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту.
Таким чином, апеляційний суд вважає помилковими посилання позивача на ст. 1056-1 ЦК України та доводи апелянта щодо необхідності застосування визначеної у договорі споживчого кредитування денної процентної ставки у розмірі 2,50 % протягом усього періоду нарахування заборгованості.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс»в частині стягнення процентів за користування кредитом, оскільки вони були нараховані позивачем без врахування  положень Закону України «Про споживче кредитування».
Доводи апеляційної скарги про те, що з метою забезпечення дотримання фінансовими установами вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» Національним банком України надано додаткові роз`яснення щодо виконання окремих вимог вказаного закону, а саме, щодо максимального розміру денної процентної ставки, колегія суддів відхиляє, оскільки право тлумачити норму права є виключним правом суду. Роз`яснення державних органів (листи, рекомендації) не є нормою права і не мають юридичного значення.
Доводи апеляційної скарги про те, що встановлена в договорі денна процентна ставка відповідала чинним вимогам законодавства та не перевищувала передбаченого граничного значення, колегія суддів відхиляє, оскільки вони грунтуються виключно тлумаченні самим позивачем п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та без врахування положень п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Саме п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» імперативно визначено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону (яким власне і запроваджено обмеження максимального розміру денної процентної ставки) поширюється, в тому числі, і на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Зазначене указує на те, шо строк встановлений в п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлювався для договорів укладених до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», якщо строк дії таких договорів продовжувався після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Таким чином, умови договору щодо встановлення денної процентної ставки вище 1 % є нікчемними в силу положень частини 5 статті 8 та частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, виходячи із максимального розміру денної процентної ставки, що становить 1 %.
Зважаючи на наведене, аргументи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції права відповідача на справедливий судовий розгляд не знайшли свого підтвердження.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що суд першої інстанції прийшов до висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача відсотків у період з 26.10.2024 року по 17.02.2025 року, так як такий висновок у рішенні суду відсутній. Навпаки, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення відсотків за весь період дії договору з 29.02.2024 року пло 17.02.2025 року, але з урахування відсоткової ставки - 1%, а не 2.5 % як зазначив у своєму розрахунку позивач.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Таким чином доводи, викладені представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» адвокатом Крюковою Мариною Володимирівною в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 січня 2026 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» адвоката Крюкової Марини Володимирівни.
Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» адвоката Крюкової Марини Володимирівни залишено без задоволення, а судове рішення залишене без змін, то розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» адвоката Крюкової Марини Володимирівни залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 січня 2026 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: