Справа № 459/612/26 
Провадження № 2/459/236/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області 
в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.
з участю секретаря судового засідання Фецан Ю. А. 
представника позивача Скаско В. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицький за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В :
19.02.2026 представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №1960777 від 16.12.2024 в розмірі 42795,97 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.12.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено договір №1960777, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 13400 грн, строком на 360 днів, а відповідач зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. 
26.11.2025 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали Договір факторингу №26-11/25, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №1960777 від 16.12.2024. Заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, яка станом на дату подання позову становить 42795,97 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 13399,98 грн; заборгованість за процентами 25108,00 грн, заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги 2009,99 грн, заборгованість за пенею та/або штрафами 2278,00 грн. Тому просить позов задовольнити та вирішити питання судових витрат.
Ухвалою від 20.02.2026 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд.
03.03.2026 відповідач через підсистему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, в якому не погодилася з викладеними обставинами, просить в позові відмовити, а судові витрати покласти на позивача. Свої заперечення обгрунтовує тим, що вона не укладала договір позики, який долучив представник позивача, не підписувала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Вважає, що паперові копії електронних документів не є належними і допустимими доказами укладення договору між нею та кредитором. Зазначає, що нарахування за договором неустойки в розмірі 2278,00 грн з урахуванням положень п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є безпідставним, оскільки прострочення виконання зобов`язання відбулося після 24.02.2022, в період дії воєнного стану. Вказує, що позивач не надав належних доказів переходу права вимоги до нього за кредитним договором. Також відсутні докази перерахування коштів (тіла кредиту), оскільки позивач подав тільки розрахунок заборгованості, що не є належним та достатнім доказом. Звернула увагу, що до суду позивачем не надано жодного платіжного документу із зазначенням її прізвища, імені та номеру кредитного договору, що дозволило б однозначно пов`язати факт оплати правової допомоги саме з цією справою. Зазначила, що обсяг виконаних робіт адвокатом неспівмірний фактичним витратам, необхідним для розгляду даної справи, оскільки всі документи по цій справі мають шаблонний характер, вартість послуг адвоката неспівмірна з необхідним часом та є явно завищеною. Надані позивачем докази на понесення витрат на правову допомогу не містять підтвердження того, що правова допомога була надана саме адвокатом, а витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат особою не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані. Тому вважає, що немає правових підстав для стягнення з неї 16000 грн витрат на професійну правову допомогу. 
06.03.2026 представник позивача через підсистему «Електронний суд» подав відповідь на відзив, яким ствердив, що 16.12.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_2 укладено договір №1960777 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором К041. Без отримання відповідачем листа на електронну пошту та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і паролю особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Відповідач не заперечує, що відомості вказані в Заявах-Анкетах є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, тощо. Щодо твердження відповідача про те, що договір не може вважатися належним, допустимим, достатнім, достовірним доказом зазначив, що один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення. Перерахування коштів відповідачу згідно договору підтверджується листом ТОВ «Пейтек», оскільки ТОВ «Селфі Кредит» не є банком, чи фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази. Перерахування коштів здійснювалося на рахунок, зазначений позичальником. Щодо сплати штрафу відповідачем зазначив, що кредитний договір був укладений 16.12.2024, після набуття чинності змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому вимога позивача про стягнення штрафу є правомірною, з огляду також на те, що нормами ЦК України врегульовано загальне питання про звільнення від сплати неустойки позичальників при отриманні кредиту, в той час як Закону України «Про споживче кредитування» є спеціальною нормою, яка регулює питання щодо загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування. Наголосив, що заборгованість за нарахованими процентами нарахована в межах строку кредитування передбаченого п.1.3. договору, за процентною ставкою 1% в день відповідно до п.1.5.1. договору, та з урахуванням п.3.1. Договору. Таким чином кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладеного договору. Щодо наявного у позивача права вимоги до відповідача за спірним договором, то всі необхідні та належні докази містяться в матеріалах справи. Зауважив, що неповідомлення боржника про перехід прав вимоги не звільняє останнього від обов`язку виконувати зобов`язання за договором. Щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу, то відповідач не наводить обгрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції, тому такі твердження є припущеннями. Просить позов задоволити.
Ухвалою суду від 31.03.2026 задоволено клопотання представника позивача та відповідача про витребування доказів.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у ньому, просив задовольнити. 
Відповідач у судові засідання, неодноразово не з`являлася, хоча належним чином повідомлялася про розгляд даної справи, що підтверджується довідками про отримання документу в електронному вигляді «Судова повістка про виклик до суду» в електронний кабінет користувача системи «Електронний суд». Заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності відповідач не подавала, про причини неявки не повідомляла. 
Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомленою про розгляд справи належним чином. 
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, витребувані документи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку.
Встановлено, що 16.12.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит» був укладений договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1960777, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором К041 (а.с.27-33).
Згідно з п. 1.2. цього договору, сума кредиту складає 13 400 грн, тип кредиту кредит.
Відповідно до п. 1.3. та 1.4. строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.
Пунктом 1.5. договору передбачений фіксований тип процентної ставки. За користування кредитом згідно пункту 1.5.1. нараховуються проценти за стандартною процентною ставкою, яка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3. договору. 
Згідно з п. 1.8.1. кредитного договору орієнтовна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 48240 грн.
Укладаючи Кредитний договір відповідач та ТОВ «Селфі Кредит» вчинили дії визначені ст.11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором К041, тобто договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. З цього слідує, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем не був би укладений. 
Позивачем надано додаток №1 до договору №1960777 від 16.12.2024, що є графіком платежів, згідно якого дата видачі кредиту 16.12.2024, кількість днів у розрахунковому періоді 30, сума кредиту 13400 грн, проценти за користування кредитом 48240 грн, реальна річна процентна ставка 2333,95%, загальна вартість кредиту 61640 грн (а.с.49).
Додатком №2 до договору №1960777 від 16.12.2024 є інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг ОСОБА_1 , яка передала ТОВ «Селфі Кредит» персональні дані третіх осіб з метою інформування про необхідність виконання нею зобов`язань під час укладення Договору про надання споживчого кредиту (а.с.51).
Разом із тим, на виконання ухвали суду від 31.01.2026 року про витребування електронних доказів, ТОВ «Факторинг Партнерс», надіслало на адресу суду заяву представника ТОВ «Факторинг Партнерс» - із доданими до нього витребуваними матеріалами, зокрема: оригінал Договору про надання споживчого кредиту №1960777 від 16.12.2024 року, оригінал Додатку №1 до цього Договору від 16.12.2024 року, оригінал Додатку №2 до договору, що є інформаційним повідомленням, оригінал Паспорту споживчого кредиту, Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Селфі Кредит» в редакції від 18.11.2024, відповідь ТОВ «Селфі Кредит» від 15.04.2026 на звернення ТОВ «Факторинг Партнерс», LOG - файл укладення електронного договору №1960777, скриншоти з ІКС товариства стосовно ОСОБА_1 та докази направлення примірника електронного кредитного договору відповідачу електронною поштою, що містяться на компакт-диску DVD-R.
Також позивачем надано паспорт споживчого кредиту, в якому наявна інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зокрема вказано інформацію та контактні дані кредитодавця, кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти та яка є підписана ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р946 (а.с.53-54).
ТОВ «Селфі Кредит» умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачу кошти у розмірі 13 400 грн на рахунок, що підтверджується повідомленням №20251127-31 від 27.11.2025 про зарахування 16.12.2024 коштів на карту НОМЕР_1 (а.с.61).
Згідно відповіді №46/12-11/51891/2026/ від 13.04.2026 наданої на виконання ухвали від 31.03.2026 АТ «Державний ощадний банк України» повідомив, що до банківського рахунку НОМЕР_2 емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_3 , даний рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ). За платіжною картою № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 відсутній телефонний номер зазначений в ухвалі та наявний фінансовий номер НОМЕР_5 .
Відповідно до платіжної інструкції №1781002302314 від 19.12.2024 та виписки АТ «Державний ощадний банк України» з поточного рахунку ОСОБА_1 за період з 16.12.2024 по 20.12.2024 встановлено, що 19.12.2024 на банківський рахунок НОМЕР_2 , ОСОБА_1 зараховано 13400 грн, призначення платежу: Зарахування переказу на рахунок CH Payment: MasterCard Acq Our EuroCard/MasterCard.
Згідно з розрахунком ТОВ «Селфі Кредит» станом на 26.11.2025 заборгованість ОСОБА_1 за договором №1960777 за період з 16.12.2024-26.11.2025 становила 40785,98 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 13399,98 грн; заборгованість по відсоткам 25108,00 грн та пеня/штраф 2278,00 грн. Відповідачем було сплачено в погашення кредиту 24572,52 грн, з них: 14.01.2025 - 4020,01 грн, 07.02.2025 - 3216,01 грн, 19.03.2025 - 8676,50 грн, 22.07.2025 - 4330,00 грн, 22.08.2025 - 4330,00 грн (а.с.9-12).
26.11.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 26-11/25. Згідно п.2.1 Договору факторингу, у відповідності до умов цього Договору, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а Фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення права вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором (а.с.14-21).
Відповідно до п.2.2. Договору факторингу загальний розмір заборгованостей складає 43517191,28 грн, згідно з реєстром боржників, який складається сторонами у формі електронного документа. Сторони домовилися, що фінансування складає 3155252,34 грн, без ПДВ (п.4.1. Договору факторингу).
Згідно з актом приймання-передачі Реєстру Боржників для друку до договору факторингу від 26.11.2025 № 26-11/25 Клієнт (ТОВ «Селфі Кредит») передав, а «Фактор» (ТОВ «Факторинг Партнерс») прийняв реєстр боржників для друку, кількість боржників 2001. Згідно акту приймання-передачі Реєстру Боржників (розширеного) на електронному носії до договору факторингу від 26.11.2025 № 26-11/25 Клієнт (ТОВ «Селфі Кредит») передав, а «Фактор» (ТОВ «Факторинг Партнерс») прийняв реєстр боржників у формі електронного документа. Реєстр боржників на електронному документі передано повністю, зауважень у сторін немає. Дані акти підписані електронними підписами (а.с. 23, 24).
Відповідно до реєстру боржників для друку до договору факторингу № 26-11/25 від 26.11.2025 ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , за кредитним договором №1960777 в сумі 40785,98 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 13399,98 грн; заборгованість за процентами 25108,00 грн, заборгованість по штрафах/пені 2278,00 грн (а.с. 25-26,34, 35).
Згідно платіжної інструкції від 26.11.2025 № 0581580000 ТОВ «Факторинг Партнерс» здійснило оплату за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 26-11/25 від 26.11.2025 на суму 3 155 252,34 грн (а.с.22).
Таким чином, позивач правомірно, на законних підставах набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №1960777 від 16.12.2024 в сумі 40785,98 грн.
Згідно з розрахунком ТОВ «Факторинг Партнерс» станом на 04.02.2026 заборгованість ОСОБА_1 за договором №1960777 становить 42795,97 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 13399,98 грн; заборгованість по відсоткам 27117,99 грн та пеня/штраф 2278,00 грн (а.с.13).
За змістом норми статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Так, положеннями статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.76, 77 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд критично ставиться до заперечення відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що вона не підписувала договір про надання кредиту цифровим підписом одноразовим ідентифікатором, оскільки таке є безпідставним та спростовується матеріалами справи.
Вказаний електронний договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1960777 укладений відповідачем із кредитною установою шляхом ідентифікації позичальника та використання нею електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Без здійснення всіх цих дій договір між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит», не був би укладений.
Відповідно до повідомлення ТОВ «Селфі Кредит» вих. №07/11Е/2626-26/ТФП від 15.04.2026 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 о 10:02 на сайті Товариства здійснила реєстрацію, вказавши номер телефону НОМЕР_5 . Ідентифікація та верифікація Споживача була здійснена Товариством одночасно до укладення договору №1378437 від 18.03.2024, шляхом отримання ідентифікаційних даних через Систему Bank ID НБУ. В межах укладення кредитного договору №1960777 від 16.12.2024 Споживач вчинив певну сукупність дій, а саме заповнив заявку на отримання кредиту на веб-сайті Товариства. Товариство за результатами розгляду заявки надіслало Споживачу пропозицію укласти електронний договір (оферту), який містить усі істотні умови, шляхом розміщення його в особистому кабінеті Споживача на веб-сайті Товариства. Споживач погодився з пропозицією (офертою), натиснувши кнопку «ПОГОДЖУЮСЬ» у особистому кабінеті, після чого Товариство надіслало Споживачу засобами зв`язку, на вказаний Споживачем при заповненні заявки на отримання кредиту номер телефону ( НОМЕР_5 ), одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, який було введено Споживачем та підписано Паспорт споживчого кредиту «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма)» (код P946). Після цього Товариством було направлено Споживачу одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, який було введено Споживачем та підписано Договір. При введенні коду на сайті Товариства цим самим Споживач направив Товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане одноразовим ідентифікатором, що являється датою укладення Договору. Дата та час отримання Товариством електронного повідомлення (дата укладення договору) була зафіксована у Договорі у розділі «Реквізити та підписи сторін» (Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором K041 16.12.2024 20:27:48 ОСОБА_1 ).
Відповідно до LOG - файлу укладення електронного договору №1960777 вих. № №1960777 від 15.04.2026, ТОВ «Селфі Кредит» надав інформацію про дії, вчинені ОСОБА_1 для укладення договору, які підтверджують реєстрацію на сайті, верифікацію карти клієнта, ідентифікацію шляхом використання BankID НБУ, направлення заявки на отримання кредиту, надіслало клієнту СМС-повідомлення з кодом для підтвердження прийняття оферти, введення коду та акцептування оферти, надіслання коштів та примірника договору клієнту.
Згідно скриншотів з Інформаційно-комунікаційної системи ТОВ «Селфі Кредит» встановлено, що ОСОБА_1 16.12.2024 о 20:27:20 було надіслано смс-повідомлення з кодом К041 для підписання кредитних документів. 16.12.2024 направлено примірник електронного договору, шляхом направлення електронного листа з прикріпленими файлами кредитного договору та паспорту споживчого кредиту на ел. поштову адресу споживача, яка була вказана при реєстрації на веб-сайті Товариства smolyarchuk18@gmail.com.
Уклавши вказаний договір на умовах, викладених в ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були закріплені в договорі.
Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно не можливим. Належних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.
Доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки) були використані товариством для укладення кредитного договору від її імені, відповідачем не надані. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій ОСОБА_1 не зверталася.
Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
А тому доданий до позову договір є належним та допустимим доказом на підтвердження правовідносин між сторонами у справі.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20) від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.
Крім цього, судом враховано, що ОСОБА_1 сплатила декількома платежами кошти в загальній сумі 24572,52 грн на погашення заборгованості за договором № 1960777 від 16.12.2024, що свідчить про її дії, спрямовані на виконання умов договору та про обізнаність відповідача про умови користування кредитними коштами.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 127/23910/14-ц (постанова від 23 грудня 2020 року) згідно із якою часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.
Отже, із урахуванням наведеного та усталеної релевантної судової практики Верховного Суду в цій категорії справ, суд вважає доведеним факт укладення між відповідачем ОСОБА_1 і первісним кредитором ТОВ «Селфі Кредит» договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за вищевказаних обставин, що об`єктивно спростовує доводи відповідача та заперечення нею факту укладення спірного кредитного договору.
У відповідності до умов укладеного договору, кошти надаються позичальнику у безготівковій формі на банківську картку вказану власноручно позичальником при укладанні договору на отримання фінансового кредиту.
Суд відхиляє доводи відповідача про не подання позивачем доказів про отримання нею коштів за договором, оскільки таке спростовується матеріалами справи і відповідно до витребуваної інформації у АТ «Державний ощадний банк України» підтверджено факт безготівкового зарахування грошових коштів в сумі 13400 грн на платіжну картку емітовану на ім`я ОСОБА_1 . Факт отримання коштів ОСОБА_1 згідно договору №1960777 від 16.12.2024 підтверджується повідомленням ТОВ «Селфі Кредит» №20251127-31 від 27.11.2025 про перерахунок відповідачу коштів 16.12.2024 у розмірі 13 400 грн на карту ЕПЗ НОМЕР_3 .
Як вбачається з відповіді №46/12-11/51891/2026/ від 13.04.2026 АТ «Державний ощадний банк України», до банківського рахунку НОМЕР_2 емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_3 , даний рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ). 
Відповідно до платіжної інструкції №1781002302314 від 19.12.2024 та виписки АТ «Державний ощадний банк України» з поточного рахунку ОСОБА_1 за період з 16.12.2024 по 20.12.2024 встановлено, що 19.12.2024 на банківський рахунок НОМЕР_2 , ОСОБА_1 зараховано 13400 грн, призначення платежу: Зарахування переказу на рахунок CH Payment: MasterCard Acq Our EuroCard/MasterCard.
Таким чином належними та допустимими доказами підтверджено факт отримання ОСОБА_1 коштів згідно договору №1960777 від 16.12.2024 в сумі 13400 грн, що в свою чергу спростовує доводи відзиву на позовну заяву про відсутність первинних документів, що підтверджують наявність заборгованості та її розміру згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідачем в свою чергу, доказів протилежного не надано. 
Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору про надання споживчого кредиту між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем. При цьому, ТОВ «Селфі Кредит» належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).
Згідно частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).
Позивач надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують перехід права вимоги за договором №1960777 від 16.12.2024 укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «Факторинг Партнерс». Надано копії таких документів: договору факторингу, Актів приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу, Реєстру боржників, а також платіжну інструкцію, якою сплачені кошти на виконання договору факторингу. 
За наведених обставин, суд вважає, що позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» як новий кредитор, набув право вимоги до відповідача за договором №1960777 від 16.12.2024 укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит».
При цьому, помилковими є доводи відповідача ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву про відсутність належних доказів переходу до позивача права вимоги від первісного кредитора та відсутність у справі доказів сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору, оскільки такі доводи спростовані вищевказаним договором факторингу та актом прийому-передачі Реєстру боржників за цим договором і витягом з Реєстру прав вимог від 26.11.2025, а також долученою до позовної заяви Платіжною інструкцією № 0581580000 від 26.11.2025, якою підтверджується оплата позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» за Договором факторингу № 26-11/25 від 26.11.2025, як новим кредитором у зобов`язаннях відповідача ОСОБА_1 , на користь первісного кредитора ТОВ «Селфі Кредит» за таке відступлення права вимоги у розмірі 3 155 252,34 грн.
Таким чином, суд відхиляє твердження відповідача про те, що позивач не надав належних доказів переходу права вимоги до нього за кредитним договором, оскільки такі містяться в матеріалах справи.
В силу приписів статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
За змістом статей 525, 611, 612, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Враховуючи те, що відповідач, будучи ознайомленою з умовами кредитування, уклавши кредитний договір не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту, при цьому, здійснивши декілька оплат на загальну суму 24572,52 грн, які зараховані на сплату відсотків, штрафу, частково тіла кредиту, що суд розцінює як визнання умов укладеного договору, натомість, така поведінка відповідача свідчить про свідоме ухилення останньої від належного виконання покладених на неї зобов`язань, передбачених договором. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» в частині стягнення тіла кредиту та нарахованих відсотків у межах строку дії договору підлягають задоволенню.
Посилання відповідача на те, що наявні в матеріалах справи паперові копії спірного договору не можуть вважатися електронним документом та належним доказом є безпідставним, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 100 ЦПК України, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". 
Судом встановлено, що кредитний договір було укладено між сторонами в електронній формі, позовну заяву та додані до неї докази сформовано в системі «Електронний суд», що передбачає накладення кваліфікованого електронного підпису, тому суд дійшов висновку, що докази подані позивачем з дотриманням вимог ч. 2 ст. 100 ЦПК України, та відсутні підстави ставити під сумнів подані докази, оскільки вони не є їх паперовою копією.
Звертаючись з даним позовом, ТОВ «Факторинг Партнерс» просило стягнути з відповідача пеню/штраф в сумі 2278 грн.
Згідно п.6.4 кредитного договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 2010,00 грн на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 402,00 грн починаючи з 5 дня за кожен день невиконання та/або неналежного виконання.
У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Так як відповідач звільнена від відповідальності за сплату штрафу за даним договором під час дії воєнного стану, тому суд погоджується з доводами відповідача в цій частині, та вважає, що відсутні підстави для стягнення з останньої нарахованого штрафу/пені.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Селфі Кредит» за договором №1960777 від 16.12.2024 встановлено, що відповідачу було нараховано 6700 грн штрафних санкцій. 19.03.2025 відповідач в погашення боргу оплатила 8676,50 грн, з них 3316,50 грн первісним кредитором зараховано на оплату штрафу, всупереч п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Оскільки відповідач звільнена від відповідальності за сплату штрафу за даним договором під час дії воєнного стану, тому суд вважає за необхідне зарахувати цю суму в оплату тіла кредиту і зробити перерахунок.
Строк кредитування за договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 16.12.2024 №1960777 складав 360 днів, а відсотки нараховані первісним кредитором і позивачем за період з 16.12.2024 по 11.12.2025. 
Згідно з розрахунком ТОВ «Селфі Кредит» станом на 26.11.2025 встановлено, що відповідачем було сплачено в погашення кредиту 24572,52 грн, з яких: 14.01.2025 - 4020,01 грн, враховані в оплату відсотків за користування кредитом та частково тіла кредиту; 07.02.2025 - 3216,01 грн, враховані в оплату відсотків та частково тіла кредиту; 19.03.2025 - 8676,50 грн, враховані в оплату відсотків та частково штрафу; 22.07.2025 - 4330,00 грн, враховані в оплату відсотків; 22.08.2025 - 4330,00 грн, враховані в оплату відсотків.
Як вище з`ясовано судом, відповідач звільнена від відповідальності за сплату штрафу за даним договором під час дії воєнного стану, тому оплата відповідача здійснена 19.03.2025 у розмірі 8676,50 грн, частково в сумі 5360 грн врахована у сплату відсотків за користування кредитом, а 3316,50 грн суд враховує в погашення тіла кредиту. Таким чином заборгованість за тілом кредиту станом на 20.03.2025 року становить 10083,48 грн (13399,98 - 3316,50 = 10083,48).
Отже, в подальшому, з 20.03.2025 відсотки за користування кредитом за ставкою 1% в день будуть становити (10083,48*0,01=100,83 грн) 100,83 грн. Таким чином з 20.03.2025 по 11.12.2025 заборгованість за відсотками становить 26921,61 грн. (100,83*267днів=26921,61).
Беручи до уваги оплати відповідача 22.07.2025 в сумі 4330,00 грн та 22.08.2025 в сумі 4330,00 грн, які враховані в оплату відсотків, заборгованість по відсотках за користування кредитом становить 18261,61 грн.
Інші доводи відзиву на позовну заяву суд вважає формальними і такими, що не спростовують заявлених позовних вимог, оскільки не знайшли свого підтвердження та спростовуються дослідженими судом доказами.
Крім того, Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява №63566/00, § 23).
Ураховуючи те, що факт отримання кредитних коштів ОСОБА_1 не спростований, вказаний кредитний договір є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу чи первісному кредитору отриманої за вказаним договором суми кредиту, а тому позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту у розмірі 10083,48 грн та відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 18261,61 грн, що були обумовлені договором є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Також, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 грн.
Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, було надано до суду договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024, укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прайс лист АО «Лігал Ассістанс» затверджений Рішенням Загальних зборів №01-12/2025 від 01.12.2025, заявку на надання юридичної допомоги №915 від 01.01.2026 року з надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , договір №1960777 на суму 16000,00 грн, витяг з акту №27 про надання юридичної допомоги від 30.01.2026, де зазначені надані послуги: надання усної консультації з вивченням документів, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, на суму 16000 грн.
Суд критично ставиться до тверджень відповідача, що правнича допомога надана позивачу не адвокатом, оскільки судом встановлено, що між ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» було укладеного договір про надання правової допомоги, відповідно до якого, згідно заявки № 915 від 01.01.2026 та акту №27 від 30.01.2026 було надано правову допомогу по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , договір №1960777, де зазначені надані послуги: надання усної консультації з вивченням документів, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, на загальну суму 16000 грн. Відсутність квитанцій про оплату таких послуг позивачем, не є підставою для відмови у стягненні судових витрат на правничу допомогу.
Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг (надання усної консультації з вивченням документів, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду), часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціни позову та значенням справи для сторони, результатом розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Беручи до уваги часткове задоволення позову, керуючись положенням ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1763,31 грн судового збору згідно з таким розрахунком: 28345,09 (сума задоволених позовних вимог)*100/42795,97 (сума заявлених позовних вимог) = 66,23% (частина задоволених позовних вимог); 2662,40*66,23%/100%= 1763,31 грн. 
Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (ЄДРПОУ 42640371, вул. Гедройця Єжи, 6, офіс 521, м.Київ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №1960777 від 16.12.2024 року в розмірі 28345,09 грн., яка складається з: 10083,48 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 18261,61 грн. - заборгованості за нарахованими процентами.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 1763,31 грн судового збору. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 5000 грн витрат на правову допомогу. 
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 09.07.2026.

Суддя: М. Д. Новосад