Справа № 202/3791/26
Провадження № 2-др/202/53/26

РІШЕННЯ
Іменем України
(додаткове)

13 липня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді – Мачуського О.М.
за участю секретаря судового засідання – Карасьової Г.І.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро, заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Кір`якова А.С. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 202/3791/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності,-
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 202/3791/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності, за результатом розгляду якої 24 червня 2026 року ухвалено рішення про задоволення позовних вимог. 
26 червня 2026 року представник ОСОБА_1 – адвокат Кр`яков А.С. за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" подав заяву в якій зазначив, що під час ухвалення рішення по справі не було вирішено питання щодо розподілу витрат на сплату судового збору та на правничу допомогу, а тому просив ухвалити додаткове рішення, відповідно до якого стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 гривень та витрати понесених на сплату судового збору в сумі 1064,96 гривень.
В судове засідання учасники не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином. В прохальній частині заяви про ухвалення додаткового рішення, представник позивача зазначив, що просить розглянути заяву без участі сторони позивача.
Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
За вказаних обставин,з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи № 202/3791/26, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3)судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до матеріалів справи, рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра від 24 червня 2026 року, ухваленому за результатом розгляду справи № 202/3791/26, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано за нею право власності на нерухоме майно – 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею – 53,9 кв.м, житловою площею – 27,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2940738314160.
Разом з тим, при ухваленні рішення суду від 24.06.2026 року, судом не вирішено питання про розподіл понесених позивач судових витрат з оплати судового збору та на професійну правничу допомогу. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
В позовній заяві представником позивача визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. 
26.06.2026 року, тобто у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, позивач разом із заявою про ухвалення додаткового рішення подав до суду докази, на підтвердження понесення позивачем витрат на послуги адвоката.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.
Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з реальності та розумності розміру таких.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
З поданих представником позивача документів встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 25.04.2026 року укладено договір про надання правничої допомоги № 28 від 25.04.2026 року, в п. 3.1.1. якої визначено, що розрахунок гонорару адвоката, зокрема за відсутності погодженої суми, може визначатися виходячи з кількості витраченого часу помноженого на тридцять п`ять (35,00) Євро, без ПДВ, за одну (1) годину правничої допомоги що надається Адвокатом. Ціна в національній валюті України визначається за курсом НБУ на день виставлення Адвокатом відповідного рахунку-фактури.
Обсяг та вартість виконаних робіт визначений в акті № 142 й у рахунку-фактурі № 142 від 25.06.2026 року, згідно з якими адвокат Кір`яков А.С. надав ОСОБА_1 правову допомогу на загальну суму 8000,00 гривень.
Дану суму було сплачено ОСОБА_1 на користь адвоката Кір`якова А.С., що підтверджується платіжною інструкцією № 947330889 від 11.05.2026 року. 
Вирішуючи питання розподілу витрат на правову допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час, тощо.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також позицію відповідача, яким в ході розгляду справи визнано позовні вимоги, оцінюючи наявні у справі докази, суть спору, складність справи, обсяг виконаних адвокатами робіт, часу, витраченому адвокатами на виконання надання послуг та їх обсяг, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру до 2000 гривень.
Також, за звернення до суду з позовною заявою в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», позивачем були понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 1064,96 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № H4A7-8AMX-TC51-0M35 від 25.04.2026 року.
Доказів понесення сторонами інших судових витрат, на час розгляду справи, суду не надано.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст. 142 ЦПК України).
Частиною 3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу з державного бюджету, підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, що складає 532,48 гривень.
При цьому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню решта частина судового збору в розмірі 532,48 гривень, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 гривень.
З урахуванням викладених вище обставин, вимог діючого законодавства, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Кір`якова А.С. та необхідності ухвалення додаткового рішення по справі. 
Керуючись ст. 127, 137-141, 270 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Кір`якова А.С. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 202/3791/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності – задовольнити частково.
Ухвалити по цивільній справі № 202/3791/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності, додаткове рішення наступного змісту.
Стягнути з Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, код ЄДРПОУ 44000591, місцезнаходження: 86065, Донецька область, м. Авдіївка, вул. Молодіжна, буд. 5, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса для листування: АДРЕСА_3 , понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 532,48 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 гривень.
Зобов`язати Головне управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути  ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса для листування: АДРЕСА_3 , п`ятдесят відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову про визнання права власності, що складає 532,48 гривень, відповідно до платіжної інструкції № H4A7-8AMX-TC51-0M35 від 25.04.2026року (сума судового збору (платежу) 1064,96 гривень; отримувач: ГУК у Дн-кiй обл/Iнд.р/22030101; ЄДРПОУ 37988155; п/р НОМЕР_2 ; МФО 899998; Призначення: 101 2781501007;Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , Індустріальний районний суд міста Дніпра).
У задоволенні іншої частини вимог заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Кір`якова А.С. – відмовити
Додаткове рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя         О.М. Мачуський