ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2026 року Чернігів Справа № 620/6049/26

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Лукашової О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить: 
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), за періоди з 01.08.24 по 03.09.24 включно та з 10.09.24 по 24.09.24 включно додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого. 
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), за періоди з 01.08.24 по 03.09.24 включно та з 10.09.24 по 24.09.24 включно нарахування та виплату додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.
В обґрунтування позову вказано, що 31.07.2024 позивач внаслідок бойових дій отримав травма пов`язану із захистом Батьківщини, у зв`язку з чим перебував на лікуванні у стаціонарному відділені з 01.08.2024 по 03.09.2024 та з 10.09.2024 по 24.09.2024. Проте відповідач протиправно не нарахував та не виплатив додаткову винагороду у розмірі збільшеному до 100000,00 грн відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період його перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини.
У відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позову та вказує, що військова частина НОМЕР_1 здійснювала нарахування та виплату грошового забезпечення та, зокрема, додаткової винагороди позивачу, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди та довідкою від 19.06.2026 № 2084/2391/15/3686. За спірний період позивачу фактично виплачена вся належна йому сума додаткової винагороди в розмірі 98500,00 грн, а отже у військової частини НОМЕР_1 не існує жодної заборгованості перед позивачем. Також вказує, що у цій справі представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 10000,00 грн. Вказаний розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору, явно завищеним, не містить детального опису робіт (наданих послуг), отже задоволенню не підлягає
У відповіді на відзив представник позивача наполягає на задоволені позову та вказує, що згідно із банківською випискою за період з доданою до позову позивачу не виплачена додаткова винагорода за спірний період. 

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Також ухвалою зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 протягом 15-денного строку з дня отримання ухвали надати до суду належно засвідчені копії наказів про зарахування ОСОБА_1 до особового складу військової частини НОМЕР_4 , наказів про перебування у розпорядженні/відряджені військової частини НОМЕР_1 , наказів про виплату додаткової винагороди за спірний період, довідку про розмір додаткової винагороди виплаченої за спірний період.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Згідно із пунктом 283 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2024 №89 позивача, який прибув з військової частини НОМЕР_1 , з 28.03.2024 зараховано до списків особового складу військової частини.
Згідно із пунктом 30 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2024 №89 позивача, який зарахований в розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 , з 28.03.2024 виключено зі списків особового складу військової частини.
Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2024 №109 позивач вважається таким, що вибув з 16.04.2024 з місця дислокації військової частини НОМЕР_4 .
Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2024 №129 позивач вважається таким, що прибув до складу сил та засобів ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.05.2024 №130 позивач вважається таким, що з 07.05.2024 прибув до складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення Національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії збройних сил російської федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупуванні військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », приступили до виконання службових обов`язків в місце дислокації військової частини НОМЕР_4 .
Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2024 №220 позивач вважається таким, що з 31.07.2024 вибув зі складу сил та засобів ОТУ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” ОСУВ “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ”, які залучались та брали безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території України на лікування.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2024 №221 позивач увільнений від займаної посади та зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2024 №253 позивач, який наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від “29“ серпня 2024 року №206-РС зарахованого у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , який прибув із військової частини НОМЕР_4 , з “31“ серпня 2024 року зарахувати до списків військової частини.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2024 №376 позивача з 30.12.2024 виключено зі списків особового складу військової частини у зв`язку з вибуттям на нове місце служби.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_4 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.08.2024 №255 травма отримання позивачем 31.07.2024 отримана внаслідок бойових дій, пов`язана із захистом Батьківщини, є бойове ураження внаслідок дій з боку противника в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, за відсутності ознак протиправної поведінки.
У зв`язку з отриманими 31.07.2024 травмами позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період:
- з 01.08.2024 по 02.08.2024, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого №6983;
- з 02.08.2024 по 13.08.2024, що підтверджується випискою з історії хвороби №166451;
- з 14.08.2024 по 03.09.2024, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого №16573;
- з 10.09.2024 по 24.09.2024, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого №5423.
Довідкою військово-лікарської комісії від 07.10.2024 №9758 встановлено, що травма, поранення, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини, за ступенем тяжкості травми «легка».
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2024 №6162 та додатком 5 до нього передбачена виплата позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн за час лікування, у зв`язку із отриманим пораненням за період – 31.08.2024.
З виписки з банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що позивачу у вересні 2024 року були зараховані кошти від ВЧ НОМЕР_1 з коментарем «заробітна плата» 14.09.2024 у сумі 19 985,72 грн та 28.09.2024 в сумі 95 322,58 грн.
Відповідно до довідки від 19.06.2026 №2084/2391/15/3686 позивачу за серпень 2024 року нарахована додаткова винагорода в сумі 100 000,00 грн до сплати 98 500,00 грн.
Вважаючи, що відповідач протиправно на виплатив додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII (далі Закон №2011-ХІІ) визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. (абзац 1 пункту 1 статті 9 Закон №2011-ХІІ)
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. (абзац 1 пункту 1 статті 9 Закон №2011-ХІІ)
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. (абзац 2 пункту 4 статті 9 Закон №2011-ХІІ)
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який станом на дату ухвалення цього рішення не припинено.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову №168, абзацом 2 пункту 1-1 якої установлено, що на період воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно з пунктом 1-2 Постанови №168 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 09.08.2023 року) установлено, що виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. (абзац 4 пункту 1-2 Постанова №168)
З аналізу Постанови № 168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування, а саме:
- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;
- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Згідно з наявних у матеріалах справи довідки позивач 31.07.2024 отримана внаслідок бойових дій, пов`язана із захистом Батьківщини, є бойове ураження внаслідок дій з боку противника в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, за відсутності ознак протиправної поведінки. 
Також суду надано докази перебування позивача на стаціонарному лікуванні після травми у період з 01.08.2024 по 03.09.2024 та з 10.09.2024 по 24.09.2024.
Суд з матеріалів справи встановив, що позивачу у вересні 2024 року було перераховано грошове забезпечення 14.09.2024 у сумі 19 985,72 грн та 28.09.2024 в сумі 95 322,58 грн.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2024 №6162 та додатком 5 до нього передбачена виплата позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн за час лікування, у зв`язку із отриманим пораненням за період – 31.08.2024, тобто за один день.
Відповідно до довідки від 19.06.2026 №2084/2391/15/3686 позивачу за серпень 2024 року належить до виплати додаткова винагорода в сумі 98 500,00 грн.
Матеріали справи не містять доказів виплати позивачу додаткової винагороди передбаченої Постановою №168 у розмірі 100 000 грн пропорційно часу перебування позивача на стаціонарному лікуванні у період з 01.08.2024 по 03.09.2024 та з 10.09.2024 по 24.09.2024.
Суд відхиляє доводи відповідача, що позивачу перерахована додаткова винагорода за серпень 2024 року в сумі 98 500,00 грн, оскільки це спростовується наданою позивачем випискою з банківського рахунку.
Водночас з наявних в матеріалах справи документів неможливо встановити складові грошового забезпечення, що були перераховані позивачу 14.09.2024 у сумі 19 985,72 грн та 28.09.2024 в сумі 95 322,58 грн.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , за періоди з 01.08.24 по 03.09.24 включно та з 10.09.24 по 24.09.24 включно додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 за періоди з 01.08.24 по 03.09.24 включно та з 10.09.24 по 24.09.24 включно додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за періоди з 01.08.24 по 03.09.24 включно та з 10.09.24 по 24.09.24 включно у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд відповідно до статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що позов належить задовольнити.
включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина третя вказаної статті).
Таким чином, послуги зі складання позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг є різновидом правової допомоги, витрати на яку включаються до складу судових витрат.
За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин 7, 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Також, за змістом частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмету спору.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані суду: договір №01/14.04 від 14.04.2026; Акт №1 від 27.05.2026; рахунок на оплату №1 від 14.04.2026; платіжну інструкцію від 16.04.2026; опис наданих послуг, рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затверджені рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 16.05.2025 №142. Відповідно до наданих доказів сума гонорару адвоката становить 10 000,00 грн.
Аналізуючи матеріали справи, суд зазначає, що спір, який виник між сторонами, віднесений Кодексом адміністративного судочинства України до справ незначної складності.
Крім того, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову, а відтак, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 5 000,00 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме у зазначеному розмірі.
Враховуючи предмет даного позову, відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , за періоди з 01.08.24 по 03.09.24 включно та з 10.09.24 по 24.09.24 включно додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 за періоди з 01.08.24 по 03.09.24 включно та з 10.09.24 по 24.09.24 включно додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за періоди з 01.08.24 по 03.09.24 включно та з 10.09.24 по 24.09.24 включно у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складено 22.07.2026.
Суддя Олена ЛУКАШОВА