Провадження № 2/537/94/2026
Справа № 537/5064/25

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2026 року        м. Кременчук 

Крюківський районний суд м. Кременчука у складі
головуючої судді – Мурашової Н.В., 
за участю секретарів – Дьяченко В.Ю., Дейнеки В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Управління земельних ресурсів Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про виділ частки із спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, 
у с т а н о в и в:
Короткий зміст позову.
14.08.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Управління земельних ресурсів Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, в якому просила виділити частки із спільної часткової власності та встановити порядок користування земельною ділянкою, а саме 1) виділити ОСОБА_1 , як власнику 9/16 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 – приміщення загальною площею 43 м2 , тобто коридор 1-1 площею 3,1 м2, коридор 1-2 площею 6,3 м2, кімнату 1-3 площею 12,3 м2, кімнату 1-4 площею 10,9 м2, кухню 1-5 площею 10,4 м2, по надвірним господарським будівлям та спорудам – 1/2 частину сараю літ. Б, льох літ. бп, сарай літ. б, частину огорожі №1, бруківку № НОМЕР_1 , колонку літ. к; 2) виділити відповідачам у справі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як власникам 7/16 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 – приміщення загальною площею 39,4 м2 , тобто кухню 2-1 площею 10,2 м2, котельню 2-2 площею 4,1 м2, кімнату 2-3 площею 15,2 м2, кімнату 2-4 площею 9,9 м2; по надвірним господарським будівлям та спорудам – 1/2 частину сараю літ. Б, вбиральню літ. В, частину огорожі №1; 3) Припинити право спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ; 4) установити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 у відповідності до висновку експерта ОСОБА_7 №7/6-25 від 30.07.2025 року, з яких ОСОБА_1 виділити в користування земельну ділянку площею 293 м2  - на плані експерта зазначена зеленим кольором; відповідачам у справі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 виділити в користування земельну ділянку площею 263 м2  - на плані експерта зазначена синім кольором.
В обґрунтування позову зазначено, що домоволодіння з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , в цілому складається з житлового будинку літ. А,а,а1 загальною площею 82,4 м2 , з них коридор 1-1 площею 3,1 м2, коридор 1-2 площею 6,3 м2, кімната 1-3 площею 12,3 м2, кімната 1-4 площею 10,9 м2, кухня 1-5 площею 10,4 м2, кухня 2-1 площею 10,2 м2, котельня 2-2 площею 4,1 м2, кімната 2-3 площею 15,2 м2, кімната 2-4 площею 9,9 м2; з надвірними господарськими будівлями та спорудами – сарай літ. Б, вбиральня літ. В, частину огорожа №1; льох літ. бп, сарай літ. б, бруківка №2, колонка літ. к. 
Вказане домоволодіння належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 – 9/16 частин, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.06.1997 року; ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 – 7/16 частин на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.06.1997 року.
Земельна ділянка, площею 556 м2 , на якій знаходиться вказане домоволодіння, перебуває у комунальній власності. 
Між співвласниками фактично склався порядок користування належним їм домоволодінням та земельною ділянкою, які фактично виділені у два окремих об`єкти нерухомості. 
Позивач ОСОБА_1 вважала за необхідне закріпити фактично складений порядок користування належним їй з відповідачами на праві спільної часткової власності домоволодінням, що розташовано на земельній ділянці комунальної власності, – шляхом виділу зі спільної часткової власності належної їй частки домоволодіння у натурі. 
При цьому в позові підставами для його задоволення зазначені як положення ст.364 ЦК України про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, також і положення ст.367 ЦК України про поділ майна, що є у спільній частковій власності.
За таких обставин ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до співвласників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третіх осіб власника земельної ділянки під домоволодінням Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та Управління земельних ресурсів Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про виділ частки нерухомого майна із спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Рух справи.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.09.2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Управління земельних ресурсів Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про виділення частки із спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, в частині позовних вимог до ОСОБА_5 , оскільки вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 22.09.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. (а.с.40).
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.12.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. 
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.04.2026 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 витребували докази.

Позиція учасників в судовому засіданні.
Позивач ОСОБА_1 не з`явилася в судове засідання, хоча належним чином повідомлена про місце і час розгляд усправи. Подала заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідачі ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не з`явилися в судове засідання, хоча належним чином повідомлені про місце і час розгляд усправи. 
Представник третьої особи Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Власенко Ю.С. не з`явилася в судове засідання, хоча належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, подала заяву про розгляд справи без її участі.
Третя особа Управління земельних ресурсів Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області не направила в судове засідання свого представника, хоча належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи.
Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Установлені обставини. 
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 05.08.1993 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І. зареєстровано в реєстрі за №4918, зареєстрованим в державному реєстрі, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Кременчуцьке МБТІ» №3300462 від 08.04.2004 року, спадкоємицею ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її онука ОСОБА_1 . Спадщина складається з 1/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , та в цілому складається з житлового будинку літ. Аа, загальною житловою площею 48,3 м2 , сараю Бб, погреба Бп, вбиральні В, колодязя К, огороді №І, замощення №2, розташованого на земельній ділянці державного фонду площею 544 м2 , що належало померлій на підставі рішення народного суду Крюківського району м. Кременчука від 12.01.1977 року, зареєстрованого в Кременчуцькому бюро технічної інвентарізації, в реєстрі №29 за. р.№ 3497. 
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.06.1997 року, що набрало законної сили 17.06.1997 року, розглянули позов ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1  про визнання права власності на частину житлового будинку та про його поділ. Визнали право власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом за кожним по 7/64 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та реально виділили на їх користь по 2-му варіанту поділу домоволодіння: приміщення 1-4 площею 15,2 м2 , 1-5 площею 9,9 м2 (на плані червоним кольором), 1/2 частину сараю літ Б, що в цілому становить 7/16 ідеальних частин домоволодіння. Визнано право власності ОСОБА_1 на 9/16 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та реально виділили на її користь з домоволодіння: веранду І площею 3,1 м2 , коридор 1-2 площею 6,3 м2, кімнату 1-3 площею 12,3 м2 , кімнату 1-6 площею 10,9 м2 , кухню 1-7 площею 10,4 м2 (на плані синім кольором), 1/2 частину сараю літ.Б з погрібом, сарай літ.б. Вбиральню, огорожу залишили у спільному користуванні. Роботи, що пов`язані з розділом поклали на ОСОБА_5 : закласти двері між приміщеннями 1-3 та 1-4 з приміщення 1-5, влаштувати вихід з будинку, виконати реконструкцію системи опалення. Виконали поділ земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , а саме виділили ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 238 м2 земельної ділянки, що відповідає 7/16 ідеальної частки, на плані червоним кольором, з виходом на АДРЕСА_2 через існуючи ворота, а також виділили ОСОБА_1 частину земельної ділянки 306 м2, що відповідає її 9/16 ідеальним часткам, на плані синім кольором, з виходом на пров. Кіровоградський через хвіртку. Межу поділу можливо оформити парканом, що не затемнює вікон. Рішення зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.04.2004 року.
Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Кременчуцьке МТБІ» №3300462 від 08.04.2004 року, зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на 9/16 часток будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане 05.08.1993 року Другою Кременчуцькою держнотконторою, р.№4918; рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.06.1997 року.
Розпорядженням виконавчого комітета Кременчуцької міської ради №58-Р від 18.02.2016 року «Про перейменування вулиць, провулків, тупиків, проїздів, парків, скверів м. Кременчука» з додатком до нього, пров. Кіровоградській перейменований у пров. Гайдамацький. 
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №435292563 від 14.07.2025 року, будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 82,4 м2, житловою площею 48,3 м2, матеріал стін глинобитні, обкладений цеглою, Площа земельної ділянки 544 м2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 – 9/16 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане 05.08.1993 року Другою Кременчуцькою держнотконторою р.№4918, рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.06.1997 року, та ОСОБА_5 – 7/16 частин на підставі договору дарування, ВСТ №460881 від 06.06.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ліньковою І.Б. р.№2706.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, витяг №00027211655 від 29.07.2020 року.
За життя ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений 21.07.2011 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ліньковою І.Б., яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, яке буде належати їй на день смерті заповіла 2/3 частини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 1/3 частину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
29.07.2020 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , подала приватному нотаріусу Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В. заяву про прийняття спадщини матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також ОСОБА_11 повідомила, що є другий спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 , а також спадкоємець за законом ОСОБА_3 
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є донькою ОСОБА_5 , що підтверджено її свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , виданим 03.07.1982 року відділом ЗАГС Автозаводського райвиконкому м. Кременчука, актовий запис 804, з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00027218470 від 29.07.2020 року, а також свідоцтвом про одруження НОМЕР_3 , виданим 21.06.2003 року Кременчуцьким міським відділом РАЦС, актовий запис №374, з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00027218543 від 29.07.2020 року. 
Отже зазначена у позові відповідач ОСОБА_8 є на теперішній час ОСОБА_11 .
18.08.2020 року приватному нотаріусу Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В. надійшла заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , посвідчена 30.07.2020 року нотаріусом Кавказького нотаріального округу Нікулічевої А.В., про відмову від спадщини ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за законом та за заповітом, посвідченим 21.07.2011 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ліньковою І.Б. 
Згідно з довідкою Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 03.08.2020 року №5248/01-27, ОСОБА_5 знята з реєстрації місця проживання з адреси: АДРЕСА_2 , з 03.02.2020 року.
Згідно з довідкою Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 22.04.2026 року №01-22/2883, ОСОБА_5 знята з реєстрації місця проживання з адреси: АДРЕСА_2 , з 03.02.2020 року у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на день смерті з ОСОБА_5 була зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
27.10.2020 року ОСОБА_11 отримала свідоцтво, посвідчене приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В., про право на спадщину за заповітом ОСОБА_5 , що складається із грошових коштів у банках, з врахуванням відмови іншого спадкоємця ОСОБА_4 від спадщини за заповітом.
В матеріалах спадкової справи померлої ОСОБА_5 відсутні відомості про прийняття спадщини іншими спадкоємцями, відсутні відомості про видачу спадкоємцю за заповітом, яка прийняла спадщину, ОСОБА_11 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що складається з 7/16 частин будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , що за життя належали ОСОБА_5 на підставі договору дарування, ВСТ №460881 від 06.06.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ліньковою І.Б. р.№2706 та рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.06.1997 року.
Судовий експерт ОСОБА_7 надала висновок №7/6-25 від 30.07.2025 року, яким установила: 1) ринкова вартість домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , на дату проведення експертизи становить 472696 грн., отже ринкова вартість 9/16 часток цього домоволодіння становить 265891,50 грн. 2) з технічної точки зору можливо провести поділ в натурі об`єкту нерухомого майна – житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , з виділенням в окремий об`єкт самостійного користування (окремий об`єкт нерухомості) належні ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності 9/16 частин домоволодіння з мінімальним відхиленням від ідеальної частки, відповідно до порядку користування будівлями та спорудами, що фактично склався та був встановлений у відповідності до рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.06.1997 року, згідно якого виділили ОСОБА_1 в приміщенні житлового будинку літ. А,а,а1 – приміщення загальною площею 43 м2 , тобто коридор 1-1 площею 3,1 м2, коридор 1-2 площею 6,3 м2, кімнату 1-3 площею 12,3 м2, кімнату 1-4 площею 10,9 м2, кухню 1-5 площею 10,4 м2, по надвірним господарським будівлям та спорудам – 1/2 частину сараю літ. Б, льох літ. бп, сарай літ. б, частину огорожі №1, бруківку № НОМЕР_1 , колонку літ. к. Виділили відповідачам у справі ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як власникам 7/16 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 – приміщення загальною площею 39,4 м2 , тобто кухню 2-1 площею 10,2 м2, котельню 2-2 площею 4,1 м2, кімнату 2-3 площею 15,2 м2, кімнату 2-4 площею 9,9 м2; по надвірним господарським будівлям та спорудам – 1/2 частину сараю літ. Б, вбиральню літ. В, частину огорожі №1. 3) На 9/16 частин домоволодіння, належного на праві спільної часткової власності співвласнику ОСОБА_1 припадають приміщення житлового будинку загальною площе. 43,0 м2 , обладнані самостійними системами інженерного забезпечення, придатні до подальшої експлуатації. Вищевказана частка домоволодіння має в складі господарські будівлі та споруди, облаштована окремими входом в зазначену частину домоволодіння, розміщена на відокремленій земельній ділянці площею 293 м2, огородженій парканом з усіх боків, отже являється об`єктом самостійного користування (окремим об`єктом нерухомості). 4) на 7/16 частин домоволодіння , належного на праві спільної часткової власності іншим співвласникам ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , припадають приміщення житлового будинку загальною площею 39,4 м2 , обладнані самостійними системами інженерного забезпечення, придатні для подальшої експлуатації. Вищевказана частина домоволодіння має в складі господарські будівлі та споруди, облаштована окремим входом та в`їздом в зазначену частину домоволодіння, розміщена на відокремленій земельній ділянці площею 263 м2, огородженій парканом з усіх боків, отже являється об`єктом самостійного користування (окремим об`єктом нерухомості). 5) В дослідницькій частині висновку та додатку №2 до нього наведено варіанти порядку користування присадибною земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , у відповідності до запропонованого варіанту поділу нерухомого майна – житлового будинку господарських будівель і споруд та порядку користування, що фактично склався між співвласниками, а саме: відокремлену земельну ділянку площею 293 м2, огороджену парканом з усіх боків, на плані позначена зеленим кольором, - пропонується на 9/16 частин домоволодіння для співвласника ОСОБА_1 ; відокремлену земельну ділянку площею 263 м2  , огороджену парканом з усіх боків, на плані позначена синім кольором, - пропонується на 7/16 частин домоволодіння для співвласників ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Мотиви судового рішення.
У ст. 4 ЦПК України установлено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.  
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема визнання права власності, поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою. 
З аналізу поданих суду доказів установлено, що у справі №537/5064/25 предметом позову ОСОБА_1 є виділ частки із спільної часткової власності в будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , а саме співвласнику ОСОБА_13 на належні їй 9/16 частин домоволодіння, а також співвласникам ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на належній їм 7/16 частин домоволодіння, встановлення між названими співвласниками порядку користування земельною ділянкою комунальної форми власності за цією ж адресою. 
Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що у судовому порядку такий спір вже був вирішений.
Так, Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.06.1997 року, що набрало законної сили 17.06.1997 року, розглянули позов ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку та про його поділ. Визнали за ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право власності за кожним в порядку спадкування за законом по 7/64 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та реально виділили на їх користь по 2-му варіанту поділу домоволодіння: приміщення 1-4 площею 15,2 м2, 1-5 площею 9,9 м2 (на плані червоним кольором), 1/2 частину сараю літ Б, що в цілому становить 7/16 ідеальних частин домоволодіння. Визнано право власності за ОСОБА_1 на 9/16 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та реально виділили на її користь у домоволодінні: веранду І площею 3,1 м2, коридор 1-2 площею 6,3 м2, кімнату 1-3 площею 12,3 м2 , кімнату 1-6 площею 10,9 м2 , кухню 1-7 площею 10,4 м2 (на плані синім кольором), 1/2 частину сараю літ.Б з погрібом, сарай літ.б. Вбиральню, огорожу залишили у спільному користуванні. Роботи, що пов`язані з розділом поклали на ОСОБА_5 : заложити двері між приміщеннями 1-3 та 1-4 з приміщення 1-5, влаштувати вихід з будинку, виконати реконструкцію системи опалення. Виконали поділ земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , а саме виділили ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 238 м2 земельної ділянки, що відповідає 7/16 ідеальної частки, на плані червоним кольором, з виходом на АДРЕСА_2 через існуючи ворота, а також виділили ОСОБА_1 частину земельної ділянки 306 м2, що відповідає її 9/16 ідеальним часткам, на плані синім кольором, з виходом на пров. Кіровоградський через хвіртку. Межу поділу можливо оформити парканом, що не затемнює вікон. Рішення зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.04.2004 року.
Відповідно п.3 ч.1 до ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Суд установив, що у справі, в якій ухвалено рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.06.1997 року, предметом спору було: 1) визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_3 ) поділ цього будинку між співвласниками, а саме виділено для ОСОБА_1 на її 9/16 частин домоволодіння, виділено для ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на їх 7/16 частин домоволодіння, 3) установлення порядку користування земельною ділянкою за цією ж адресою. А у справі №537/5064/25 предметом спору є: 1) виділ житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , між співвласниками, а саме виділ для ОСОБА_1 на її 9/16 частин домоволодіння, виділ для ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на їх 7/16 частин домоволодіння, 2) установлення порядку користування земельною ділянкою за цією ж адресою. Проте у названих справах зазначено, що спір виник між різними сторонами. Так у справі №537/5064/25 у позові зазначено, що спір виник між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 . А у рішенні Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.06.1997 року зазначено, що спір виник між позивачами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_1 .
За таких обставин суд не вбачав підстав, визначених п.3 ч.1 до ст. 255 ЦПК України, для закриття провадження у справі №537/5064/25 за позовом ОСОБА_1 , оскільки у справах, в якій ухвалено рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.06.1997 року зазначено, що спір виник між різними сторонами.
Разом з тим з наведених фактів вбачається, що у судовому порядку рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.06.1997 року вирішений спір між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про визнання їх права спільної часткової власності на будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_2 , проведено поділ цього будинку, виділено з будинку частину приміщень та частину господарських будівель співвласнику ОСОБА_15 на належні їй 9/16 частин домоволодіння, та співвласникам ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , на належні їм 7/16 частин домоволодіння, а також встановлено порядок користування земельної ділянкою. В подальшому фактично співвласники поділили домоволодіння із врахуванням рішення суду. Проте у 2025 році ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, зареєстрованим як справа №537/5064/25, в якому повторно просила виділити у будинку частину приміщень та частину господарських будівель їй, як співвласнику, на належні 9/16 частин домоволодіння, та співвласникам ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , на належні їм 7/16 частин домоволодіння, встановити порядок користування земельною ділянкою, так само, як вже було вирішено раніше у судовому рішенні від 06.06.1997 року.
Вказане рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.06.1997 року ухвалено іменем України та набрало законної сили 17.06.1997 року. 
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституцією України передбачено захист права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (стаття 41 Конституції України).
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України).
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).
Актами цивільного законодавства України, зокрема, надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності.
Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна – це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.
Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.
Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від площі іншого (інших) співвласників, тобто має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.
Згідно викладеного уст. 367 ЦК України поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Проте, наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб.
В тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.
У пунктах 6, 7 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від04жовтня 1991року №7«Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадянна жилий будинок» роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Відповідно до висновку експерта ОСОБА_7 будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №7/6-25 від 30.07.2025 року, існує технічна можливість виділити її частку ОСОБА_1 в натурі, як окремий об`єкт нерухомості (9/16 частин спірного домоволодіння), а також виділити іншим співвласникам 7/16 частин спірного домоволодіння).
Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція № 55).
Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції № 55 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.
Таким чином, при виділі у власність позивачу частини спірного житлового будинку суд першої інстанції повинен зазначити у судовому рішенні, яка частка виділяється відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача.
Водночас загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати інтереси усіх сторін.
Аналогічного висновку у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року в справі № 462/1585/16-ц (провадження № 61-6705св20).
Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.
Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок – один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок – два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється».
У ст. 11 ЦК України перелічені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків.
Так, Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини;  інші юридичні факти.
Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 
Відповідно до частин першої та другої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.
У п.9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено підстави для державної реєстрації прав, зокрема, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі  судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.
Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
У постанові ОП КГС ВС від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 висловлена правова позиція, що державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно. 
У відповідному державному реєстрі не зареєстровано право власності на окремі об`єкти нерухомого майна, що були виділені ОСОБА_1 на належні їй 9/16 частин, й іншим співвласникам ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 на належні їм 7/16 частин з житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 . А тому оформлення права власності на виділені судовим рішенням у 1997 році частки з об`єкту нерухомого майна, що був у спільній частковій власності, - є незавершеним.
Проте це не має вирішального значення для вирішення даного спору.
Той факт, що ОСОБА_1 та інші співвласники ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 не зареєстрували за собою у відповідному державному реєстрі виділені їм судовим рішенням від 06.06.1997 року частки із майна, яке належало їм на праві спільної часткової власності, що є предметом даного позову, не спростовує факту, що Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.06.1997 року було проведено виділ з житлового будинку з господарськими будівлями часток їх співвласників, встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 . 
У ст. 13 ЦК України установлені межі здійснення цивільних прав. Так, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Звернення до суду ОСОБА_1 з новим позовом до інших осіб, проте з тих же підстав та з тими самими позовними вимогами, що вже раніше судом вирішені, безумовно є зловживанням правом на звернення до суду з позовом, коли спір про право на це майно раніше був вирішений судом, і рішення суду набрало законної сили. 
За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову про виділення частки з житлового будинку з господарськими будівлями, що є у спільній частковій власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою. 
За практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Керуючись ст.ст. 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Управління земельних ресурсів Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про виділ частки із спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою.
Інформація про сторони: 
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєтроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
відповідач ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .
відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє відоме зареєтроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин РФ, паспорт НОМЕР_6 , виданий відділення в Кавказьком районе Міжрайонного відділу УФМС Росії по Краснодарському краю у м. Кропоткине, зареєстроване місто проживання: АДРЕСА_5 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 14.07.2026 року 

Суддя           Мурашова Н.В.