ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний номер справи: 766/12289/24
Номер провадження: 22-ц/819/1116/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2026 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Приходько Л. А.,
суддів: Базіль Л.В.,
Радченко С.В.,
секретар Манько К.М.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮГ-Авто»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Ковальової Анастасії Олегівни на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 травня 2026 року, у складі головуючого судді Булах Є.М., повний текст рішення складено 14 травня 2026 року, 
В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 , від імені якої діяв адвокат Шафоростов В.О., звернулася до суду із позовом до ТОВ «ЮГ-Авто» про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення попередньої оплати за товар.
В обґрунтування позову представник позивача зазначав, що 03 листопада 2021 року між відповідачем та позивачкою укладено договір купівлі-продажу №64393, за яким відповідач зобов`язався передати у власність позивачки транспортний засіб (автомобіль) Tuareg R-Line 3.0 V6 TDI, 2022 року випуску, колір бежевий металік Sechura Beige. Комплектація товару визначена комерційною пропозицією до договору. 
Згідно пункту 2.1 договору, на дату складання договору, ціна товару становить 82 414,00 доларів США, у тому числі ПДВ 13735,67 грн, вартість без ПДВ 68678,33. Згідно пункту 2.3.1 договору, перша частина 9,71% ціни товару, що становить 8 002,40 доларів США, сплачується покупцем самостійно протягом 3 робочих днів від дня підписання договору. У цей же день, у відповідності до акту вибору автомобіля від 03 листопада 2021 року, покупцем було оплачено на користь відповідача 8 000,00 доларів США.
Відповідачем взяте на себе зобов`язання по поставці товару виконано не було, у зв`язку з чим позивач протягом 2022-2024 років неодноразово зверталася до відповідача та пов`язаних із ним осіб з метою з`ясування обставин поставки автомобіля або повернення коштів, що підтверджується поданими аудіозаписами телефоних розмов. 
На підставі наведеного представник позивача, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 24 лютого 2025 року, остаточно просив суд:
- стягнути з відповідача на користь позивачки попередню оплату за договором купівлі-продажу №64393 від 03 листопада 2021 року у розмірі 210 323,20 грн, 3% річних у розмірі 14 192,49 грн та інфляційні втрати у розмірі 40 005,39 грн;
- розірвати договір купівлі-продажу №64393 від 03 листопада 2021 року, укладений між відповідачем та позивачкою;
- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 33 880,40 грн (заява представника позивача від 21 березня 2025 року).
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14 травня 2026 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що невиконання відповідачем умов договору було зумовлено настанням форс-мажорних обставин, пов`язаних із збройною агресією рф та введенням воєного стану, що, на думку суду, виключало відповідалтність відповідача за порушення договірних зобов`язань, у тому числі щодо сплати 3% річних та інфляційних втрат.
Крім того, суд відмовив у вимозі про стягнення суми попередньої оплати у зв`язку з її добровільним поверненням відповідачем під час розгляду справи.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині розірвання договору купівлі-продажу, суд першої інстанції зазначив, що в силу п.8.3. укладеного договору останній вважається розірваним та окремому розірванню не підлягає.
Непогоджуючись із рішенням суду першої інстанції, 15 червня 2026 року представник ОСОБА_1 – адвокат Ковальова А.О. подала на рішення суду апеляційну скаргу, сформувавши її в системі «Електронний суд», в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким:
- закрити провадження у справі № 766/12289/24 в частині позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ “ЮГ-Авто” 210 323,20 грн попередньої оплати за договором Договором купівлі - продажу № 64393 від 03 листопада 2021 року у зв`язку з відсутністю предмета спору.;
- задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розірвання Договору купівлі - продажу № 64393 від 03 листопада 2021 року, укладеного між ТОВ “ЮГ - Авто” та ОСОБА_1 ;
- задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ТОВ “ЮГ - Авто” на користь ОСОБА_1 нараховані 3 % річних у розмірі 14 192, 49 грн та інфляційних втрат у розмірі 40 005, 39 грн;
- здійснити перерозподіл судових витрат, понесених ОСОБА_1 в суді першої інстанції;
- стягнути з ТОВ “ЮГ - Авто” на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу, понесені нею в суді апеляційної інстанції.
В обґрунтовання апеляційної скарги адвокат Ковальова А.О. зазначала, що, на її думку, відповідач не довів наявності форс-мажорних обставин саме для виконання спірного договору, не підтвердив причинно-наслідкового зв`язку між воєнним станом і неможливістю повернення попередньої оплати, а також не повідомив позивача про настання таких обставин у порядку, передбаченому договором.
Окрім того, вважає, що суд безпідставно не врахував подані ним докази, зокрема аудіозаписи телефонних розмов, помилково не закрив провадження у справі в частині вимоги про стягнення попередньої оплати після її добровільного повернення відповідачем під час розгляду справи та неправильно застосував положення статей 625, 693 ЦК України, безпідставно відмовивши у стягненні 3% річних та інфляцційних втрат.
Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «ЮГ-Авто» не скористалося.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Ковальова А.О., приймаючи участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції, доводи апеляційної скарги підтримала за обставинами, викладеними в апеляційній скарзі. Просила апеляційну скаргу задовльнити в повному обсязі.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, представник ТОВ «ЮГ-Авто» - адвокат Вічна І.М., приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, вказувала на те, що на її думку рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03 листопада 2021 року між ТОВ «Юг-Авто» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу №64393, за яким продавець зобов`язується передати у власність покупця транспортний засіб (автомобіль), Touareg R-Line 3.0 V6 TDI, рік випуску 2022, колір бежевий металік Sechura Beige, 1 шт, вартістю 82 414,00 доларів США, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його за ціною, зазначеною в Договорі (т.1 а.с.23-25).
Відповідно до пункту 2.1.Договору сторони дійшли до угоди, що на дату складання Договору ціна Товару становить 82 414,00 доларів США, у тому числі ПДВ 13 735,67 доларів США. Вартість товару без ПДВ складає 68 678,33 доларів США.
Згідно пункту 2.2. Договору, покупець зобов`язується повністю оплатити Товар за ціною, встановленою в пункті 2.1. цього Договору, протягом 2-х робочих днів з моменту виставлення рахунку-фактури на Товар. Термін поставки автомобіля - 270 робочих днів від дня укладення цього договору. Термін поставки автомобіля покупцю - не пізніше 3-х робочих днів з моменту поставки дистриб`ютором Товару на склад продавця.
Відповідно до пункту 2.3. Договору, за згодою продавця сума, що зазначена в пункті 2.1 договору, може бути сплачена двома частинами згідно до виставлених покупцю двох окремих рахунків-фактур Продавця. В цьому випадку оплата здійснюється в наступному порядку: 
- перша частина 9,71% ціни Товару, що складає 8 002,40 доларів США, в тому числі ПДВ – 13735,67, сплачується покупцем самостійно протягом 3-х робочих днів від дня підписання договору. На підтвердження зобов`язання, а також з метою забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, сума, зазначена в пункті 2.3.1. цього договору, яка сплачується покупцем в рахунок майбутніх платежів є завдатком. Відповідно до вимог пункту 1 статті 571 ЦК України у випадку порушення зобов`язання з вини покупця, сума, вказана у пункті 2.3.1. договору, покупцю не повертається і залишається у продавця (пункт 2.3.1 Договору);
-друга частина суми 90,29% Товару, що складає 74 411,60 доларів США, у тому числі ПДВ, сплачується за рахунок власних коштів протягом 2-х робочих днів з моменту поставки дистриб`ютором Товару на склад Продавця (пункт 2.3.2 Договору).
Згідно пункту 3.1. Договору, продавець передає у власність покупцеві транспортний засіб за умови повної оплати Товару за ціною, зазначеною в пункті 2.1. цього договору, за адресою: 75024, Херсонська область, Білозерський район, с. Чорнобаївка, Миколаївське шосе, 7 км, автосалон продавця, не пізніше 270-х робочих днів з моменту поставки дистиб`ютором Товару на склад Продавця. 
Відповідно до пункту 3.2. Договору, повідомлення про готовність Товару до передачі здійснюється продавцем, як правило, в усній формі телефонним повідомленням за контактним номером телефону Покупця. Сторони прийшли до згоди, що таке повідомлення є належним і достатнім.
Згідно пункту 3.4 Договору, протягом трьох робочих днів з моменту надання інформації про готовність Товару до передачі Покупцю та при виконанні покупцем всіх платіжних зобов`язань згідно пункту 2.2., покупець разом з представником продавця повинен оглянути Товар та прийняти його, в цей час оформлюється та підписується Акт огляду автомобіля та видаткова накладна на Товар.
Крім того, 03 листопада 2021 року між сторонами підписано акт вибору автомобіля (а.с.26).
На виконання умов договору 03 листопада 2021 року ОСОБА_1 сплатила на користь ТОВ «ЮГ-Авто» грошові кошти у розмірі 8 000,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату платежу становило 210 323,20 грн, що не заперечувалося стороною відповідача.
У встановлений договором строк автомобіль покупцю переданий не був і ТОВ «ЮГ-Авто» також не повернуло покупцю сплачені за договором грошові кошти. Такі кошти не було повернуто відповідачем і на час звернення до суду з позовними вимогами. 
11 грудня 2023 року ОСОБА_1 на ім`я директора ТОВ «Юг-Авто» складено заяву-претензію, у якій, з огляду на положення пункту 8.3. договору, просила повернути внесений нею завдаток в розмірі 8 000,00 доларів США в перерахунку у гривні курсом 293 920,00 грн. на розрахунковий рахунок протягом одного місяця до 11 січня 2024 року. Вказана заява-претензія надіслана АТ «Укрпошта» 11 грудня 2023 року за адресою: Херсонська область, Херсонський район, с. Чорнобаївка, вул. Миколаївська, 7 км. Аналогічного змісту заяву надіслано АТ «Укрпошта» 12 грудня 2023 року за адресою: м.Херсон, Миколаївське шосе, 7-й кілометр. Відомостей щодо вручення/невручення вказаної заяви матеріали справи не містять (т.1 а.с.42-49).
25 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ЮГ-Авто» про розірвання договору купівлі-продажу №64393 від 03 листопада 2021 року та стягнення сплачених коштів в сумі 210 323,20 грн, а також нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України 3% річних у розмірі 14 192,49 грн та інфляційних втрат у розмірі 40 005,39 грн.
Під час розгляду справи, згідно копії платіжної інструкції №15 від 14 березня 2025 року, ТОВ «Юг-Авто» на рахунок ОСОБА_1 перераховано 210 323,20 грн. з призначенням: повернення завдатку у зв`язку з відсутністю повної оплати за договором купівлі-продажу №64393 від 03 листопада 2021 року, у тому числі ПДВ 20% 35 053,87 грн (т.1 а.с.201,202).
За змістом статей 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина друга статті 651 ЦК України).
У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
У статті 653 ЦК України визначені правові наслідки розірвання договору: зобов`язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.
Тобто одним із наслідків розірвання договору є припинення зобов`язань сторін, що виникли у сторін такого Договору відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 та статті 509 ЦК України. Відтак, за змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Відповідний висновок також міститься у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/7981/17, від 18.11.2019 №910/16750/18.
Відповідно до статей 525, 526, 530, 614, 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
У відповідності до частини першої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.
Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Відповідно до статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.
Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком, передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.
Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.
За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Будь-який попередній платіж є авансом, якщо в договорі не зазначено зворотного.
Із наведених норм права можна дійти висновку, що якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора, а якщо з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток в подвійному розмірі.
Звертаючись до суду з позовними вимогами ОСОБА_1 , зокрема, просила суд розірвати договір купівлі-продажу №64393 від 03 листопада 2021 року посилаючись на те, що відповідачем взяте на себе зобов`язання по поставці автомобіля, як у передбачений договором строк так і після спливу такого, виконано не було.
Із матеріалів справи вбачається, що сторони по справі уклали договір купівлі-продажу та досягли згоди щодо істотних умов цього договору, а саме предмету договору, строку поставки, ціни договору, порядку розрахунку.
Умовами укладеного договору визначено, що сума, сплачена позивачкою у розмірі 8000,00 доларів США, є завдатком (пункт 2.3.1. договору).
Пунктом 8.1. договору передбачено, що жодна зі сторін не несе жодної відповідальності за невиконання кожного із положень цього Договору, якщо це невиконання трапилось внаслідок причин, що перебувають поза сферою контролю сторони, яка не виконує (форс-мажор), такі як стихійні лиха, екстремальні погодні умови, пожежі, війни, страйки, військові дії, цивільні безладдя, втручання з боку влади, дистриб`ютора, ембарго, зміни законодавства, які повністю перешкоджають виконанню Договору, але не обмежувані ним.
Згідно пункту 8.2. Договору сторона, для якої форс-мажор перешкоджає виконанню договору, повинна повідомити іншу сторону у найкоротший термін, не більше ніж 3 дні.
Відповідно до пункту 8.3. Договору форс-мажор автоматично продовжує дію цього договору на термін форс-мажору, але не більше 1 місяця. Якщо протягом цього терміну форс-мажор не припиняє дії, цей договір вважається розірваним.
Судом встановлено, що покупець ОСОБА_1 виконала свій обов`язок за договором купівлі-продажу №64393 від 03 листопада 2021 року, здійснивши перший платіж (завдаток) у розмірі 8 000,00 доларів США, передбачений умовами договору, натомість продавець ТОВ «Юг-Авто» не передав їй товар в обумовлений сторонами договору строк, посилаючись на форс-мажорні обставини, що настали не залежно від волі товариства та об`єктивно унеможливили виконання зобов`язань за умовами договору в обумовлені строки.
Військова агресія рф проти України стала підставою введення військового стану з 05-30 години 24 лютого 2022 року строком на 30 діб відповідно до Указу Президента від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Зазначений строк введення воєнного стану неодноразово продовжувався і діє на теперішній час.
Виконання зобов`язання за договором купівлі-продажу №64393 від 03 листопада 2021 року стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.
Як вбачається з листа від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, адресованого всім, кого це стосується, Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс- мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Також з відомостей розміщених на офіційному сайті Торгово-промислової палати України за веб адресою https://ucci.org.ua/naivazhlivishe/contacts-zasvidchennia-fors-mazhornikh-obstavin слідує, що Торгово-промислова палата України, враховуючи надзвичайно складну ситуацію, з якою зіткнулась наша країна, ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
З метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введеного воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено 28 лютого 2022 року загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Верховний Суд у постанові від 04 жовтня 2022 у справі № 927/25/21 зазначив, що у пункті 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 913/20/21, від 21 грудня 2021 року у справі № 905/1252/16.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.
Враховуючи наведені норми матеріального права та встановлені і підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, обставини, а саме те, що населений пункт, у якому згідно договору купівлі-продажу має відбутись поставка і передання покупцеві товару (м.Херсон), перебував в окупації та під постійними обстрілами, і дана обставина визнана форс-мажорною, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що мають місце обставини непереборної сили саме з 24 лютого 2022 року, що у свою чергу дає підстави для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань саме з 24 лютого 2022 року, а саме за несвоєчасне виконання договору продавцем в частині передання товару покупцю у місці, визначеному договором, оскільки кінцевий термін виконання договору в основному припадає на період перебування м. Херсон під окупацією рф (автомобіль мав бути поставлений до 16 листопада 2022 року, а офіційно період окупації м.Херсона закінчився 11 листопада 2022 року).
Зважаючи на умови пункту 8.1., 8.3. укладеного договору, а саме те, що форс-мажорною обставиною визнано війну і у разі продовження дії військового стану понад один місяць після закінчення дії договору, договір вважається розірваним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що договір, у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань , в силу його умов, вважається розірваним та окремому розірванню не підлягає. 
Під час укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_1 для зв`язку з нею зазначила свій номер мобільного телефону національного оператору та повідомила адресу: АДРЕСА_1 . 
Територія Великолепетиської селищної територіальної громади перебуває в окупації з 24 лютого 2022 року і до теперішнього часу. Загальновіломими є також і ті факти, що з 30 квітня 2022 року на території Херсонської області зник мобільний зв`язок всіх національних операторів, а з 01 липня 2022 року – ДП «Укрпошта» припинило надання послуг поштового зв`язку на тимчасово окупованих територіях. Після деокупації м.Херсона мобільний та поштовий зв`язок з лівобережною частиною Херсонської області, де проживає позивачка і на теперішній час, відсутній і дотепер. Інших засобів особистого зв`язку позивачкою не заначалося.
Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач з об`єктивних причин був позбавлений можливості виконати умови пункту 8.2. Договору, а саме повідомити ОСОБА_1 , не більше ніж упродовж трьох днів, про виникнення форс-мажорних обставин, які перешкоджають виконанню договору.
Посилання апелянта на ту обставину, що судом першої інстанції безпідставно покладено в основу рішення лише загальний факт введення воєнного стану та загальний лист ТПП України від 28 лютого 2022 року, не перевіривши наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими обставинами та неможливістю виконання відповідачем конкретного зобов`язання за Договором, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки такі посилання спростовуються вищенаведеним та умовами укладеного між сторонами договору. У договорі сторони між собою погодили, що жодна зі сторін не несе жодної відповідальності за невиконання кожного із положень цього Договору, якщо це невиконання трапилось внаслідок причин, що перебувають поза сферою контролю сторони, яка не виконує (форс-мажор), такі як, зокрема, війна. 
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач, попри форс-мажорні обставини, продовжував вести господарську діяльність, що підтверджується наявністю фінансової звітності ТОВ «ЮГ-Авто», колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені твердження апелянта не спростовують того факту, що станом на листопад 2022 року (закінчення обумовленого сторонами строку для поставки автомобіля), відповідач з об`єктивних та незалежних від нього підстав не мав можливості поставити транспортний засіб на склад продавця за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с.Чорнобаївка, Миколаївське шосе, 7-й кілометр, оскільки зазначена територія фактично у період з 24 лютого 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала в окупації. Умови укладеного між сторонами договору не містять положень, які б зобов`язували відповідача будь-яким іншим способом поставити товар позивачу, окрім як способом, що обумовлений у пункті 3.1. у передбачений договором термін. 
Оскільки судом встановлено, що порушення відповідачем умов Договору, навіть у зв`язку з форс-мажорними обставинами, спричинило порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки остання позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні Договору, колегія суддів вважає, що за встановленими у справі обставинами сплачений ОСОБА_1 перший внесок у вигляді завдатку у розмірі 8 000,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату платежу становив 210 323,20 грн, підлягає поверненню останній на підставі частини другої статті 693 ЦК України.
Разом з тим, під час розгляду справи, згідно платіжної інструкції №15 від 14 березня 2025 року, ТОВ «Юг-Авто» на рахунок ОСОБА_1 перераховано 210 323,20 грн. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача зазначеної суми коштів.
Посилання представника позивача на ту обставину, що суд першої інстанції в зазначеній частині вимог мав закрити провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору, а не відмовити у задоволенні позовних вимог, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки попри повернення відповідачем грошових коштів, сплачених позивачкою у вигляді завдатку, між сторонами залишилися неврегульовані питання щодо відшкодування 3% річних та інфляційних втрат, які були заявлені позивачкою у даному позові і які пов`язані саме зі стягненням таких грошових коштів.
Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вбачається із заявлених позовних вимог, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, пов`язані з питанням щодо можливості нарахування відповідно до статті 625 ЦК України інфляційних втрат і 3 % річних на суму грошових коштів, яка раніше була перерахована позивачем відповідачу на виконання умов укладеного договору купівлі-продажу як завдаток в рахунок майбутніх платежів за автомобіль, що фактично не був поставлений, та яка не була повернута відповідачем впродавж деякого часу після закінчення передбаченого договором строку поставки та визнання договору купівлі-продажу розірваним в силу умов такого договору.
Тобто, в основі зазначених спірних правовідносин лежить питання про те, чи є зобов`язання із повернення завдатку грошовим зобов`язанням та, відповідно, чи є відповідач боржником, зобов`язаним на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу частин другої та третьої статті 11 ЦК України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо.
Частиною другою статті 4 ЦК України передбачено, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.
У силу положення статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.
У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови).
Судом встановлено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором купівлі-продажу.
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.
Відповідно до встановлених судами обставин справи, за змістом статті 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума інфляційних втрат та 3 % річних від своєчасно несплаченої (неповернутої) суми сплаченого завдатку є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. 
За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).
Тобто правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.
Зазначений висновок узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19 (провадження № 12-42гс20), та на які посилається і представник позивача у своїй апеляційній скарзі.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в силу положень статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як вбачається із встановлвених судом обставин у відповідача виникло зобов`язання з повернення позивачу грошових коштів, сплачених останньою у вигляді завдатку за договором купівлі-продажу. Строк повернення таких коштів умовами укладеного між сторонами договору не встановлено, а відповідач, зважаючи на неможливість виконати зобов`язання по поставці автомобіля у визначений договором термін, не мав можливості повернути позивачу грошові кошти у зв`язку з відсутністю з нею зв`язку та її перебування (проживання) на окупованій території. Тобто, у даному випадку строк виконання відповідачем обов`язку по поверненю коштів визначений моментом пред`явлення відповідної вимоги позивачем.
Додані до позову заяви-претензії від 11 грудня 2023 року, які направлені за адресою відповідач, про повернення внесного ОСОБА_1 завдатку в розмірі 8 000,00 доларів США в перерахунку у гривні курсом 293 920,00 грн на розрахунковий рахунок протягом одного місяця до 11 січня 2024 року, не може вважатися доказом на підтвердження моменту пред`явлення вимоги позивачем, оскільки під час розгляду справи було встановлено і не заперечувалося позивачем, що зазначена заява-претензія була направлена не ОСОБА_1 , а її сином, і зазначений в заяві розрахункових рахунок для перерахування коштів належить не позивачці. Дані обставини унеможливили здійснити досудове врегулювання спору між сторонами, оскільки син позивачки – ОСОБА_2 не є стороною укладеного договору і в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження його повноважень діяти від імені ОСОБА_1 .
Посилання представника позивача на неврахування та не дослідження судом першої інстанції доказів у вигляді аудіозаписів телефоних розмов сина позивачки з представниками ТОВ «Юг-Авто» щодо вирішення питань по виконанню укладеного договору купівлі-продажу колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені докази не спростовують відсутність будь-якої вимоги зі сторони саме ОСОБА_1 , як сторони договору, а її син не мав законного права представляти її інтереси, як і відповідач не мав права офіційно вирішувати питання щодо виконання умов договору з особою без відповідних повноважень
Разом з тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції, стороною позивача, на виконання вимог представника відповідача, 13 березня 2025 року було надано належні реквізити рахунку ОСОБА_1 (т.1 а.с.187-194). 
14 березня 2025 року ТОВ «ЮГ-Авто» на зазначений ОСОБА_1 рахунок перераховано 210 323,20 грн. з призначенням: повернення завдатку у зв`язку з відсутністю повної оплати за договором купівлі-продажу №64393 від 03 листопада 2021 року. Тобто, після надання позивачем реквізитів належного рахунку для перерахування суми завдатку, відкритого на її ім`я, ТОВ «ЮГ-Авто» відразу перерахувало їй такі кошти, що свідчить про відсутність підстав для застосування до виниклих правовідносин частини другої статті 625 ЦК України.
Відповідач не прострочив своє грошове зобов`язання з повернення суми завдатку у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки та розірвання договору купівлі продажу та яку позивач зажадав повернути на підставі частини другої статті 693 ЦК України, оскільки позивачем не доведено момент пред`явлення вимоги, який би свідчив про прострочення відповідачем грошового зобов`язання по поверненню завдатку і який, виходячи із суті зобов`язання сторін, є тим строком, після настання якого відповідач усвідомлював протиправний характер неповернення грошових коштів.
За встановлених судом обставин у даній справі відсутні підстави ототожнювати момент початку невиконання грошового зобов`язання відповідача про повернення завдатку із закінченням строку поставки автомобіля та (або) визнання договору розірваним.
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав длоя задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача грошових коштів, нарахованих у відповідності до частини другої статті 625 ЦК України.
За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Встановивши, що доводи апеляційної скарги не знайшлисвого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, а інших доводів апеляційна скарга не містить, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції з підстав, визначених статтею 375 ЦПК України, слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Розподіл судових витрат в порядку частини тринадцятої статті 141 ЦПК України не здійснюється у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ковальової Анастасії Олегівни залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 14 вересня 2026 року.
Головуючий:  Л. А. Приходько
Судді:  Л. В. Базіль
С. В. Радченко