ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 932/13784/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 28 квітня 2026 року (головуючий суддя Малінов О.С.) 
в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 
до відповідачів: Дубінського Сергія Володимировича – головного спеціаліста-інспектора з паркування Дніпровської міської ради (відповідач-1), 
Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (відповідач-2),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто-Движ», 
про визнання протиправною скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся 26.09.2025 року з позовом до відповідача-1 головного спеціаліста-інспектора з паркування Дніпровської міської ради - Дубінського Сергія Володимировича, зазначивши третьою особою: ТОВ «Авто-Движ», просив: 
- скасувати постанову серії 1ДІ № 644687 від 07.07.2025 року про накладення адміністративного стягнення винесену ОСОБА_2 головним спеціалістом — інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради щодо позивача. 
В обґрунтування позову вказано, що 07.07.2025 р. відносно позивача відповідачем було винесено Постанову серг 1ДІ №644687 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. за зупинку в зоні дії знака 3.34 ПДР України, затверджених Постановою КМ № 1306 від 10.10.2001 р. Копію Постанови серії ІДІ № 6446 від 07.07.2025 р. отримав особисто 18.09.2025 р. Про накладення адміністративного стягнення згідно Постанови серії ІДІ № 644687 від 07.07.2025 р., дізнався під час звернення до ТСЦ для заміни тимчасового водійського посвідчення на постійне. Позивач вважає Постанову серії 1ДІ № 644687 про накладення адміністративного стягнення від 07.07.2025 р. необґрунтованою, такою що не відповідає нормам КУпАП та винесеною з перевищенням компетенції суб`єкта владних повноважень з огляду на наступне. В Постанові серії 1ДІ № 644687 від 07.07.2025 р. про накладення адміністративного стягнення зазначено, що 18.06.2025 р. о 14 год. 21 хв. транспортним засобом АЕ 1780 00 здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою м.Дніпро, вул. Харківська, 2, чим порушено вимоги п.3.34 розділу 33 ПДР, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 р., Зупинку заборонено, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. 18.06.2025 р. автомобіль марки Peugeot 407 реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до фото, які розміщені на сайті: http://ipkp.dniprorada.gov.ua, був припаркований в м. Дніпро, вул. Харківська б.2, жодна з них не містить доказу того, що в припаркований в зоні дії знака 3.34 п.33 ПДР України та скоєння ним адміністративно правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, тому не можуть бути доказами розумінні ст.ст. 73-77 КАСУ. 02.05.2025 р. між ним та ТОВ «АВТО-ДВИЖ» було укладено договір комісії №8555/25/1700713 щодо продажу належного йому на той час автомобіля марки Peuge 407 реєстраційний номер НОМЕР_2 . Відповідно до умов договору, він залишив авто та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, а також а технічного стану авто до договору № 8555/25/1700713 та інформаційну картку ТЗ третій особі – ТОВ «АВТО-ДВИЖ».
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 22.12.2025 року у справі залучено співвідповідача Інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (відповідач-2) (а.с. 22-23).
Рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 28.04.2026 в задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. 
Вказує, що у справі відсутні докази виконання відповідачем вимог ст. 279-1 КУпАП щодо звернення до уповноважених органів, які здійснюють ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів для встановлення належного користувача транспортного засобу Peugeot 407 реєстраційний номер НОМЕР_3 , станом на день винесення спірної постанови. Вважає, що наведені відповідачем посилання начебто на порушення позивачем п.3.34 розділу 33 ПДР, жодним чином не спростовують невиконання інспектором з паркування відділу контролю оплати послуг на майданчиках для паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Дніпра обов`язків, передбачених ст. 279-1 КУпАП, щодо встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Лише суб`єкт відповідальності, визначений приміткою до ст. 122 КУпАП, яким у даному випадку є належний користувач транспортного засобу, має право оскаржувати постанову про накладення адміністративного стягнення по суті порушень викладених у її змісті, проте позивач не відноситься до такого суб`єкта відповідальності, а тому ним не наводилися у позові заперечення щодо відсутності порушень Правил дорожнього руху. Також, жодним чином не спростовано доводи позивача про порушення вимог ст. 283 КУпАП щодо відсутності підпису уповноваженої особи у оскаржуваній постанові станом на день її розгляду 07.07.2025, зазначений у самій постанові. Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується наявність складу адміністративного порушення, які визначені у постанові інспектора, та відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. На момент фіксації правопорушення: 
- між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто-Движ» укладено договір комісії № 8555/25/1/001713 від 02.05.025; 
- транспортний засіб передано за актом приймання-передачі; 
- автомобіль перебував у повному розпорядженні автосалону ТОВ «АВТО-ДВИЖ».
Тому позивач не мав доступу до транспортного засобу. Відповідно до ст. 1011, 1012 Цивільного кодексу України, майно за договором комісії передається у розпорядження комісіонера, отже, саме ТОВ «Авто-Движ» та/або особи, яким вони передавали транспортний засіб, є фактичними користувачами. Також повідомляє, що на момент фіксації правопорушення ОСОБА_1 , перебував у службовому відрядженні, що підтверджується відповідними документами. 
Відповідач-2 подав відзив на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення без змін. Вказують, що після фіксації адміністративного правопорушення інспектором з паркування було встановлено відповідальну особу, а саме особу, за якою відповідно до даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів був зареєстрований транспортний засіб Peugeot 407, державний номерний знак НОМЕР_2 . Саме після встановлення відповідальної особи було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Також зазначають, що стаття 279-1 КУпАП не містить вимоги щодо обов`язкового долучення до матеріалів справи окремого листа територіального сервісного центру МВС. Відсутність такого документа сама по собі не свідчить про порушення вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за порушення правил стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Апелянтом не надано жодного належного та допустимого доказу того, що станом на момент вчинення адміністративного правопорушення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів були внесені відомості про належного користувача зазначеного транспортного засобу. Апелянт зазначає, що на момент вчинення адміністративного правопорушення перебував у службовому відрядженні, у зв`язку із чим не міг Документ сформований в системі «Електронний суд» 29.06.2026 4 керувати транспортним засобом. Особливості притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки та стоянки транспортних засобів, зафіксовані у режимі фотозйомки, визначені спеціальними положеннями статей 14-2 та 279-1 КУпАП. Тому встановлення факту особистого керування транспортним засобом у момент вчинення правопорушення у даному випадку не є необхідною умовою притягнення відповідальної особи до адміністративної відповідальності. Саме тому безпідставними є доводи апелянта про відсутність його вини. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 18.06.2025 року інспектором з паркування Дубінським С.В. було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено частиною 1 статті 122 КУпАП, а саме: зупинка транспортного засобу Peugeot 407, номерний знак НОМЕР_4 в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», за адресою: м. Дніпро, вул. Харківська, 2, чим порушено вимоги п. 3.34 розділу 33 Правил. 
Проведено фотофіксацію обставин порушення в режимі фотозйомки та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену в частині першій статті 142 КУпАП на місці вчинення правопорушення (яка є суб`єкт правопорушення), інспектором з паркування, у повній відповідності до вимог ст. 2 КУпАП, було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІД №01508849 на лобовому склі транспортного засобу Peugeot 407, номерний знак НОМЕР_4 . 
Після встановлення відповідальної особи вищезазначеного порушення, постанова №644687 від 07.07.2025 року була направлена на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням та була повернена на адресу інспекції з питань контролю паркуванням Дніпровської міської ради із відміткою про причини невручення. Згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, інспектором з паркування визначено, що транспортний засіб Peugeot номерний знак НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_1 . Після встановлення відповідальної особи вищезазначеного порушення, постанова № 644687 від 07.07.2025 року була направлена на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням та була повернена на адресу інспекції з питань контролю паркуванням Дніпровської міської ради із відміткою про причини невручення. 
Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення набрала законної сили після повернення поштового відправлення на адресу інспекції, як визначено вимогами ч. 2 ст. 291 КУпАП. Згідно з ч. 2 ст. 291 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу. 
Позивач вважає протиправною постанову серії 1ДІ № 644687 від 07.07.2025 року про накладення адміністративного стягнення
Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України. 
Частиною 1 ст.122 КУпАП встановлено що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних доходів громадян.
Приміткою до вказаної статті визначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонений сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для марш транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. 
У разі внесення змін до постанови накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Відповідно до ч. 1 ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за порушення правил стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа 
– фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, 
- належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту, відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Статтею 279-1 КУпАП встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суд першої інстанції не врахував доводи позивача щодо відсутності на фотознімках місця правопорушення по вул. Харківській, 2, де був припаркований автомобіль407, номерний знак АЕ178000, - зона дії знаку 3.34 п.33 ПДР України, оскільки вони спростовані наданими співвідповідачем фотознімками та схемою місця правопорушення із розташуванням відповідних знаків (а.с.33-38), з чим колегія суддів апеляційної інстанції погоджується.
Оскільки матеріали фотозйомки містять дату та час вчинення адміністративного правопорушення, з них можна встановити, що перший знімок зроблено о 14:20:41 годині, останній о 14:21:44 годині. 
Отже зафіксовано перебування транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» за адресою: вул. Харківська, буд. №2 у м. Дніпрі на час до 5 хвилин, що в свою чергу підтверджує зупинку транспортного засобу Peugeot 407, номерний знак НОМЕР_5 .
Встановлення дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» з порушенням державних стандартів, не надає водію права порушувати норми Правил. 
Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суд 28.11.2018 року №404/3116/16-а. 
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, будь хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодились на певну відповідальність та обов`язки.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано не врахував посилання позивача на передачу автомобіля Peugeot 407, номерний знак НОМЕР_5 згідно договору комісії третій особі – ТОВ «АВТО-ДВИЖ», оскільки цей договір не є підставою для звільнення власника від адміністративної відповідальності. 
Так, відповідно до статей 317, 319, 334 Цивільного кодексу України, право власності на річ переходить до іншої особи лише з моменту її передання або в іншому порядку, визначеному законом чи договором. 
За договором комісії, передбаченим статтями 1011-1015 ЦК України, комісіонер діє від свого імені, але за рахунок комітента, а отже, не набуває права власності на майно, передане йому для продажу. 
Таким чином, укладення договору комісії означає лише надання повноваження іншій особі здійснити правочин щодо продажу, але не передбачає відчуження автомобіля. 
До моменту фактичного переходу права власності комітент залишається власником транспортного засобу і несе всі передбачені законом обов`язки, пов`язані з його використанням, утриманням та, зокрема, відповідальністю за порушення правил дорожнього руху. 
Матеріали справи містять (позивач надав додаткові докази), а саме договір купівлі-продажу транспортного засобу від 29.07.2025 року.
З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вказаний договір укладений після виявлення факту правопорушення – 18.06.2025 року, так само і після винесення постанови, що оскаржується від 07.07.2025 року.
За правилами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.
Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 
1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 
2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 
3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 
4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 
5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Постанова повинна містити: 
найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;
транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); 
технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; 
розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; 
відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, належний користувач транспортного засобу, в якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Матеріали справи не містять доказів, що на час виявлення адміністративного правопорушення Єдиний державний реєстр транспортних засобів мав відомості про належного користувача транспортного засобу.
Як наслідок, адміністративну відповідальність за вказане правопорушення несе відповідальна особа фізична особа за якою зареєстровано транспортний засіб (т.т. позивач як власник транспортного засобу).
У примітці до ст. 142 КУпАП зазначено, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. 
При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у несплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
Вищенаведені приписи законодавства були дотримані інспектором з паркування Дубінським С.В. у повному обсязі.
Вимогами ч. 3 ст.286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмовлення в задоволенні позову. 
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 28 квітня 2026 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко