СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/13438/26
пр. № 3/759/3626/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Васильєва К.О., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП у м.Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП невідомо, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 06.05.2026 о 09 год. 45 хв., керуючи ТЗ «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, при виїзді з прибудинкової території буд. 23 на проспект А.Палладіна у м.Києві не був уважним, не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з ТЗ «Ford» НОМЕР_2 , який зупинився попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. «б» п. 2.3, п. 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що виїжджав від будинку на просп. А. Палладіна, пропустив автомобіль «Ford» НОМЕР_2 який рухався по пр. А.Палладіна, пересвідчився у відсутності перешкод зліва та почав виконувати маневр повороту направо. В цей момент водія автомобіля «Ford» НОМЕР_2 раптово загальмував перед пішохідним переходом для висадки пасажира в забороненому місці. Оскільки оглядовість була обмежена, він не міг побачити, що вказаний автомобіль раптово зупинився. Вважає, що ДТП сталося в тому числі з вини водія ОСОБА_2 .
Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди – ОСОБА_2 пояснив, що він рухався по пр. А. Палладіна в правій смузі, він бачив забороняючий знак, проте вирішив зупинитись для висадки пасажира та відчув удар в задню частину автомобіля. Працівники поліції притягнули його до відповідальності за зупинку у забороненому місці.
Експерт ОСОБА_3 роз`яснив, що не зважаючи на висадку пасажира у забороненому місці, автомобіль «Ford» НОМЕР_2 рухався по головній дорозі, та мав перевагу перед автомобілем «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого виїжджаючи з прилеглої території мав виконувати вимоги п. 13.1 ПДР та дотримуватись безпечної дистанції. В даному випадку, висадка пасажира водієм автомобіля «Ford» у забороненому місці не знаходиться у причинному зв`язку із ДТП.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та експерта Юрченка О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №658420 від 06.05.2026, який складений відносно ОСОБА_1 , схему місця ДТП від 06.05.2026, письмові пояснення від 06.05.2026, суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ст. 124 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.
Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладання такого обов`язку на суд не передбачено.
Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні і вважає, що це викликано його бажанням уникнути відповідальності за вчинення правопорушення. 
За даними, які містить посвідчена обома водіями схема ДТП, зіткнення сталося в самий момент виїзду водія ОСОБА_1  з прилеглої території в праву смугу руху, по якій і виключно в межах якої рухався на своєму автомобілі водій ОСОБА_2 . Враховуючи ці дані, а також зафіксовану локацію пошкоджень на обох автомобілях, суд вважає об`єктивно доведеним те, що на момент зіткнення перевагу мав водій ОСОБА_2 , який рухався в межах своєї правої смуги руху, аніж водій ОСОБА_1 , який з виїжджаючи з прилеглої території не дотримався безпечної дистанції. Про недотримання безпечної дистанції саме водієм ОСОБА_1 свідчить розташування місця зіткнення, транспортних засобів після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень транспортних засобів.
Враховуючи встановлений механізм ДТП, умови дорожньої обстановки, в якій вона відбулася, а також характер дій учасників пригоди, суддя приходить до висновку, що під час проїзду вказаної ділянки дороги, у тому числі виконання на ній маневрів, водій ОСОБА_1 повинен був керуватись вимогами п.п. «б» п. 2.3, п. 13.1 ПДР України.
Відповідно до п.п. «б» п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Вважаю, що пояснення ОСОБА_2 та експерта ОСОБА_4 повністю узгоджуються з об`єктивними даними схеми ДТП, яка була підписана учасниками пригоди без будь - яких зауважень, зокрема щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, місця їх зіткнення, напрямку руху, тощо.
Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 порушення п.п. «б» п. 2.3, п. 13.1 ПДР України, а отже, адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя вважає, що наявні всі підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, не відноситься, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст.ст. 9, 23, 40-1, 124, 245, 251-252, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя, 
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили. 

Суддя К.О. Васильєва