13.07.2026  Справа № 363/6410/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
судді    Олійник С.В.,
за участі секретаря   Захарової Н.В.,
позивача ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 ,
представника відповідача Поліщука О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вишгородського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Масив садівничих товариств «Дружба» про визнання дій незаконним та зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

28 жовтня 2025 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до Громадської організації «Масив садівничих товариств «ДРУЖБА» про визнання протиправними дій щодо відключення від електропостачання земельної ділянки з кадастровим номером 3221888000:24:122:0170, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання відповідача відновити електропостачання земельної ділянки та розташованого на ній дачного будинку у строк не більше п`яти робочих днів; стягнення моральної шкоди та майнової шкоди у розмірі 190 737,98 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на праві приватної власності їй належить земельна ділянка з кадастровим номером 3221888000:24:122:0170, розташована за вказаною адресою. Електропостачання зазначеної земельної ділянки та розташованого на ній дачного будинку здійснювалося через електричні мережі Громадської організації «Масив садівничих товариств «ДРУЖБА». Відповідач є громадським об`єднанням зі статусом юридичної особи та неприбутковою організацією, створеною відповідно до Закону України «Про громадські об`єднання». На момент звернення до суду вона була членом ГО МСТ «ДРУЖБА», мала статус колективного побутового споживача електричної енергії та не мала заборгованості зі сплати обов`язкових членських внесків. За твердженнями позивача, на земельній ділянці розташований житловий будинок, придатний для постійного проживання, який разом із земельною ділянкою забезпечувався електричною енергією відповідачем. Позивач користувалася електричною енергією та своєчасно здійснювала оплату за її споживання. 16 вересня 2024 року без будь-яких попереджень, пояснень чи складання відповідного акту, за вказівкою голови ГО МСТ «ДРУЖБА» ОСОБА_4 її земельну ділянку та розташований на ній будинок було відключено від електропостачання. При цьому позивачу невідомі причини та правові підстави такого відключення. Вона неодноразово зверталася до керівництва ГО МСТ «ДРУЖБА» із вимогами надати пояснення щодо припинення електропостачання, однак обґрунтованої відповіді не отримала. Також зазначала, що під час відключення електроенергії вона присутня не була, акту про відключення їй не вручали. У зв`язку з відсутністю електропостачання звернулася до правоохоронних органів із відповідною заявою. Рішення про відключення її земельної ділянки від електромережі загальними зборами ГО МСТ «ДРУЖБА» не приймалося, а голова організації відповідно до положень статуту не мав повноважень самостійно приймати таке рішення. Вважає протиправні дії відповідача, через відсутність електропостачання була змушена придбати автономні засоби забезпечення електроенергією, а саме: зарядну станцію Anker вартістю 64 999,00 грн, придбану за кредитним договором №500844573701 від 07 листопада 2024 року; сонячну батарею Tongwei 610Вт N-type TWMNH-66HS610 вартістю 4 688,37 грн, придбану за кредитним договором №20.30.0012904818 від 14 листопада 2024 року; сонячну батарею Tongwei 610Вт N-type TWMNH-66HS610 вартістю 3 836,80 грн, придбану за кредитним договором №20.30.0014311348 від 27 січня 2025 року; генератор Champion CPG 4000DHY–DF вартістю 17 900,00 грн. Загальний розмір витрат на придбання засобів автономного електропостачання, за твердженням позивача, становить 94 195,37 грн. Крім того, позивач зазначила, що понесла витрати на придбання пального для роботи генератора у розмірі 96 542,61 грн. Таким чином, позивач вважає, що внаслідок незаконних дій ГО МСТ «ДРУЖБА» їй завдано майнової шкоди у загальному розмірі 190 737,98 грн, а також моральної шкоди, яку вона просить стягнути з відповідача.
Процесуальні дії у справі.
 
30 жовтня 2025 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк у десять днів для усунення недоліків.
06 листопада 2025 року та 11 листопада 2025 року на адресу суду від представника позивача надійшли позовні заяви в уточненій редакції.
10 листопада 2025 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи.
02 грудня 2025 року та 03 грудня 2025 року від представника відповідача надійшли клопотання про вступ у справу як представника відповідача, ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи.
02 лютого 2026 року від представника відповідача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Також 02 лютого 2026 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.
У відзиві відповідач зазначив, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221888000:24:122:0170, а також наявності на ній житлового будинку, введеного в експлуатацію та зареєстрованого у встановленому законом порядку. Крім того, відповідач вказав, що твердження позивача про наявність у неї статусу колективного побутового споживача електричної енергії є недоведеним. На думку відповідача, саме ГО МСТ «ДРУЖБА» має статус колективного побутового споживача електричної енергії у розумінні пункту 62 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», оскільки перебуває у договірних відносинах із постачальником електричної енергії — ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та оператором системи розподілу — ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі». Відповідач зазначив, що не здійснює діяльність із постачання або розподілу електричної енергії та не має відповідних ліцензій, а електричні мережі ГО МСТ «ДРУЖБА» використовуються для забезпечення електропостачання членів товариства фізичних осіб побутових споживачів. Також у відзиві відповідач заперечив факт відключення земельної ділянки позивача від електропостачання за вказівкою голови ГО МСТ «ДРУЖБА». Вказав, що жодних рішень, наказів чи розпоряджень щодо припинення електропостачання позивача керівником відповідача не приймалося та не надавалося. Відповідач зазначив, що 01 жовтня 2024 року контролером ГО МСТ «ДРУЖБА» було зафіксовано та внесено до електронного кабінету показники приладу обліку електричної енергії за адресою: АДРЕСА_2 , що, на думку відповідача, спростовує твердження позивача про припинення електропостачання з 16 вересня 2024 року. Крім того, відповідач послався на те, що після зазначеної позивачем дати відключення вона продовжувала здійснювати оплату за електричну енергію, зокрема 22 вересня 2024 року здійснила платежі на користь ГО МСТ «ДРУЖБА» за спожиту електроенергію. Відповідач також зазначив, що позивачем не надано доказів звернення до ГО МСТ «ДРУЖБА» або оператора системи розподілу для встановлення причин відсутності електропостачання та проведення відповідного обстеження. У відзиві відповідач звернув увагу на суперечливість тверджень позивача щодо вжиття заходів досудового врегулювання спору, а також зазначив про відсутність доказів звернення позивача до правоохоронних органів із приводу нібито незаконного відключення від електроенергії. Щодо вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди відповідач зазначив, що позивачем не доведено наявність складу цивільного правопорушення, зокрема протиправної поведінки відповідача, факту завдання шкоди, причинного зв`язку між діями відповідача та понесеними витратами, а також вини відповідача. У зв`язку з цим просив у задоволенні позову відмовити повністю.
02 лютого 2026 року представником відповідача також подано клопотання про витребування доказів у позивача та повторно заявлено клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
02 лютого 2026 року представником позивача подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.
19 лютого 2026 року від представника позивача надійшла заява про залишення відзиву на позовну заяву без розгляду.
23 лютого 2026 року представником відповідача подано клопотання про долучення доказів.
24 лютого 2026 року представником відповідача подано письмові тези виступу в судовому засіданні, у яких зазначено обґрунтування поважності причин пропуску строку на подання відзиву, зокрема посилання на обставини воєнного стану, перебої в енергопостачанні та наслідки ракетних обстрілів.
06 квітня 2026 року від представника позивача надійшло клопотання про допит відповідача в якості свідка.
06 квітня 2026 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області визнано поважними причини пропуску строку на подання відзиву, поновлено відповідачу строк для його подання, прийнято відзив до матеріалів справи, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
07 травня 2026 року від представника відповідача надійшла заява щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.
07 травня 2026 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про долучення доказів.
22 червня 2026 року від представника відповідача надійшла заява про витрати на професійну правничу допомогу адвоката та клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
22 червня 2026 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.
Позиція учасників.
Позивач та її представник у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наполягали на його задоволені.
Представник відповідача та відповідача в особі голови ГО МСТ «Дружба» у судовому засіданні зазначили, що позовні вимоги необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, а тому просили суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Згідно з платіжною інструкцією №0.0.3907128604.1 від 25 вересня 2024 року ОСОБА_1 здійснила платіж на рахунок ГО МСТ «Дружба» у розмірі 3 500 грн із призначенням платежу: «вступний внесок, 285012, ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 ».
07 листопада 2024 року ОСОБА_1 підписано заяву №500844573701, адресовану АТ «ПУМБ», про надання споживчого кредиту у розмірі 64 999,00 грн.
14 листопада 2024 року ОСОБА_1 підписано заяву клієнта №20.30.0012904818 про надання кредиту «Покупка частинами» в АТ «Універсал Банк».
Придбання позивачем обладнання для автономного забезпечення електроенергією, а саме: зарядної станції Anker вартістю 64 999,00 грн, сонячної батареї Tongwei 610Вт N-type TWMNH-66HS610 вартістю 4 688,37 грн, сонячної батареї Tongwei 610Вт N-type TWMNH-66HS610 вартістю 3 836,80 грн та генератора Champion CPG 4000DHY–DF вартістю 17 900,00 грн підтверджується наданими до матеріалів справи доказами.
Зокрема, придбання зазначеного майна підтверджується фіскальним чеком ФОП ОСОБА_5 від 14 листопада 2024 року на суму 4 688,37 грн; платіжною інструкцією №3895848043 ТОВ «НоваПей» від 18 листопада 2024 року; фіскальним чеком ТОВ «Нова пошта» та квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №3895848043 від 18 листопада 2024 року; фіскальним чеком ФОП ОСОБА_6 від 27 січня 2025 року на суму 3 836,80 грн; фіскальним чеком ТОВ «Нова пошта» від 29 січня 2025 року на суму 1 009,20 грн; квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №3947372750 від 29 січня 2025 року; платіжною інструкцією на переказ готівки №3947372750 від 29 січня 2025 року; фіскальним чеком ТОВ «Розетка.УА» від 07 листопада 2024 року на суму 64 999,00 грн; фіскальним чеком ТОВ «Авідес.УА» від 03 березня 2025 року на суму 17 900 грн та чеком на переказ коштів ТОВ «Нова пошта» від 04 березня 2025 року на суму 748,50 грн.
Також матеріалами справи підтверджується, що позивач понесла витрати на придбання пального для роботи генератора, що підтверджується відповідними фіскальними чеками, долученими до матеріалів справи.
Застосовані норми права.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (ч. 1 ст. 714 ЦК України).
Відповідно до Закону України «Про об`єднання громадян» садівничі товариства є добровільними громадськими об`єднаннями для організації колективного саду та городництва і створення умов для культурного проведення вільного часу на земельних ділянках та мають бути зареєстровані в органах державної влади як юридичні особи, які користуються правами і виконують відповідні обов`язки, пов`язані з їхньою діяльністю, а також мають самостійний баланс. Садівничі товариства мають повну господарську самостійність у впроваджені своєї діяльності і покривають свої витрати за рахунок внесків членів товариств.
Згідно із ст. 3 вказаного Закону, громадські об`єднання утворюються і діють на принципах: добровільності; самоврядності; вільного вибору території діяльності; рівності перед законом; відсутності майнового інтересу їх членів (учасників); прозорості, відкритості та публічності.
Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про громадські об`єднання» громадське об`єднання діє на підставі статуту.
За приписами ч. 2 ст. 21 Закону України «Про громадські об`єднання» громадське об`єднання зі статусом юридичної особи має право: бути учасником цивільно-правових відносин, набувати майнові і немайнові права відповідно до законодавства; здійснювати відповідно до закону підприємницьку діяльність безпосередньо, якщо це передбачено статутом громадського об`єднання, або через створені в порядку, передбаченому законом, юридичні особи (товариства, підприємства), якщо така діяльність відповідає меті (цілям) громадського об`єднання та сприяє її досягненню. Відомості про здійснення підприємницької діяльності громадським об`єднанням включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018р. №312.
Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно до п.1 Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 № 562 врегульовані відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.
Згідно зі статті 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Згідно з частиною 2 вказаної статті правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.
Аналогічні норми щодо постачання електричної енергії здійснюється виключно на підставі договору про постачання електричної енергії містяться і у статтях 56, 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» №2019-VIII від 13 квітня 2017 року.
Відповідно до частини 1 статті 56 цього Закону постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.
Відповідно до частини 1 статті 77 цього закону учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.
Пунктом 1.3 Правил користування електричною енергією передбачено, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.
Пунктом 5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року №28, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін.
У пункті 1.2 Правил користування електричною енергією дано визначення споживача електричної енергії як особи, що використовує її для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.
Стаття 25 Закону України «Про електроенергетику» передбачає право споживача електричної енергії на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, згідно із законодавством.
Частинами 1,2 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Мотиви і висновки суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з таких підстав.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що передбачено частиною першою статті 81 ЦПК України.
Згідно зі статтями 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для вирішення справи. Належними, допустимими та достатніми є докази, які у своїй сукупності дають можливість встановити відповідні обставини та зробити обґрунтований висновок щодо їх існування.
Судом встановлено, що позивач, звертаючись до суду із позовом, посилалася на те, що є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3221888000:24:122:0170, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також зазначала про наявність на цій земельній ділянці житлового будинку, придатного для постійного проживання.
Разом із тим, на підтвердження зазначених обставин позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, зокрема правовстановлюючих документів на земельну ділянку та житловий будинок, а також відомостей із відповідних державних реєстрів, які б підтверджували право власності на зазначені об`єкти нерухомого майна.
Позивач також зазначала про наявність у неї статусу колективного побутового споживача електричної енергії. Однак вказана обставина не підтверджена належними та допустимими доказами.
Натомість матеріалами справи підтверджується, що статус колективного побутового споживача електричної енергії має саме ГО МСТ «Дружба», яка перебуває у договірних відносинах із постачальником електричної енергії та оператором системи розподілу електричної енергії. При цьому відповідач не здійснює діяльність із постачання чи розподілу електричної енергії як ліцензований суб`єкт господарювання.
Правовідносини між громадською організацією, її членами, порядок користування внутрішніми електричними мережами, а також питання приєднання чи відключення окремих членів товариства від таких мереж регулюються статутом відповідної організації та рішеннями її органів управління.
Позивач стверджувала, що 16 вересня 2024 року за вказівкою голови ГО МСТ «Дружба» її земельну ділянку та будинок було незаконно відключено від електропостачання.
Разом із тим, доказів на підтвердження факту відключення саме відповідачем, надання відповідного розпорядження чи вказівки посадовими особами ГО МСТ «Дружба», матеріали справи не містять.
Навпаки, надані відповідачем докази свідчать, що після зазначеної позивачем дати припинення електропостачання здійснювалися дії щодо обліку спожитої електричної енергії. Зокрема, 01 жовтня 2024 року контролером ГО МСТ «Дружба» були внесені показники приладу обліку електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить про можливість функціонування приладу обліку та не підтверджує факт повного припинення електропостачання з 16 вересня 2024 року.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що 25 вересня 2024 року позивач здійснила платіж на користь ГО МСТ «Дружба» у розмірі 3 500 грн із призначенням платежу «вступний внесок», а також здійснювала оплату за електричну енергію після дати, яку вона визначає моментом відключення від електропостачання.
Суд також враховує, що позивачем не надано доказів звернення до відповідача або оператора системи розподілу електричної енергії для встановлення причин відсутності електропостачання, проведення перевірки чи складання відповідного акту. Також матеріали справи не містять доказів встановлення компетентними органами факту неправомірних дій відповідача.
Щодо вимог про стягнення майнової шкоди у розмірі 190 737,98 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до статей 22, 1166 ЦК України обов`язок щодо відшкодування шкоди виникає за умови встановлення у сукупності таких обставин: протиправної поведінки особи, факту завдання шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, а також вини особи, яка завдала шкоди.
Судом встановлено, що позивачем підтверджено факт придбання обладнання для автономного забезпечення електроенергією та понесення витрат на пальне. Однак сам факт придбання такого обладнання та понесення витрат не є безумовною підставою для їх відшкодування відповідачем.
Позивачем не доведено, що зазначені витрати виникли саме внаслідок неправомірних дій ГО МСТ «Дружба», оскільки факт протиправного відключення від електропостачання відповідачем не встановлений та належними доказами не підтверджений.
За таких обставин відсутні необхідні елементи складу цивільного правопорушення, а саме протиправна поведінка відповідача та причинний зв`язок між його діями і понесеними позивачем витратами, у зв`язку з чим вимоги про стягнення майнової шкоди є необґрунтованими.
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає, що позивачем не визначено її розмір, не наведено обставин, які б свідчили про характер та обсяг моральних страждань, а також не надано доказів причинного зв`язку між діями відповідача та заподіяною моральною шкодою.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Щодо судових витрат
Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. 
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 279 ЦПК України,суд

постановив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Громадської організації «Масив садівничих товариств «Дружба» про визнання дій незаконним та зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд, або безпосередньо до Київського апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;
Відповідач: Громадська організація “Масив садівничих товариств “ДРУЖБА””, ЄДРПОУ:22203407, адреса: 07340, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Ровжі.

Суддя         С.В. Олійник