ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2026 року | м. Дніпро | справа № 398/3841/25

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Головко О.В., 

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2025 року (суддя Шинкаренко І. П.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2025 року у справі 398/3841/25 адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник – адвокат Семенова О.В., до ІНФОРМАЦІЯ_2 задоволено. Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 180 від 08 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП скасовано. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрито.
Адвокат Семенова О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про поворот виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 180 від 08 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.
Вимоги заяви обґрунтовані тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 180 від 08 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2025 року зазначену постанову скасовано, рішення суду набрало законної сили 03 листопада 2025 року. Постановою державного виконавця Олександрійського ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13 червня 2025 року відкрито виконавче провадження № 78359641 з виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 180 від 08 березня 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 34000,00 грн. Під час примусового виконання зазначеної постанови 08 жовтня 2025 року на рахунок органу ДВС надійшла сума коштів, необхідна для задоволення вимог стягувача, стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, у зв`язку з чим 09 жовтня 2025 року виконавче провадження було закінчено. Загалом у виконавчому провадження з ОСОБА_1 утримано 34000,00 грн штрафу, 3400,00 грн виконавчого збору, а всього – 37400,00 грн. Враховуючи зазначене, у зв`язку зі скасуванням постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 180 від 08 березня 2025 року за рішенням суду заявник просить суд в порядку повороту виконання рішення стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 кошти в розмірі 34000,00 грн та з Олександрійського ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) – кошти в розмірі 3400,00 грн виконавчого збору.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2025 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник – адвокат Семенова Олена Вікторівна, про поворот виконання рішення в адміністративній справі № 398/3841/25.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву про поворот виконання рішення в справі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що поворот виконання рішення це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Таким чином, вирішальною підставою для здійснення повороту судового рішення є скасування чи зміна вищестоящим судом вже виконаних постанов чи рішень суду, а також реалізація скасованого рішення суду внаслідок одержання стороною майна. В силу ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови) до місцевого загального суду як адміністративного. Загальний місцевий суд в розгляді справи про скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності виступає як вищестоящий суд. З огляду на викладене, беручи до уваги, що постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 №180 від 08 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 скасована, питання при її скасуванні про поворот виконання судового рішення вирішено не було. Враховуючи усі вищенаведені аргументи та відсутність будь-якого аналізу з боку суду змісту заяви про поворот виконання рішення, вважаю, що оскаржуване рішення по даній справі порушує право заявника на справедливий судовий розгляд, та захист його майнових прав.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою № 180 від 08 березня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП, ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.
13 червня 2025 року державним виконавцем Олександрійського ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 78359641 з примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08 березня 2025 року № 180 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 34000,00 грн, також постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 3400,00 грн. Для забезпечення виконання було накладено арешт всі кошти боржника, які знаходяться в установах банків, та 08 жовтня 2025 року на рахунок органу ДВС надійшла сума коштів, необхідна для задоволення вимог стягувача, стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, у зв`язку з чим постановою від 09 жовтня 2025 року державним виконавцем знято арешт з коштів ОСОБА_1 09 жовтня 2025 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з його повним фактичним виконанням.
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2025 року у справі 398/3841/25 адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник – адвокат Семенова О.В., до ІНФОРМАЦІЯ_2 задоволено. Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 180 від 08 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП скасовано. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрито.
Таким чином, судом встановлено, що до скасування оскаржуваної постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08 березня 2025 року № 180 судом, вона була звернута до примусового виконання та фактично виконана.
У зв`язку з чим адвокат Семенова О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про поворот виконання рішення та стягнення відповідних сум на користь ОСОБА_1 .
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 380 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Відповідно до ч.ч. 4. 5 ст. 380 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.
Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 7 ст. 380 КАС України).
Проаналізувавши наведену вище норму, суд апеляційної інстанції зазначає, що її правила застосовуються до виконання (повороту виконання) саме судових рішень, тобто у випадках, коли саме за рішенням суду з відповідача стягнуто певну суму та, у разі скасування рішення суду, заява відносно повороту виконання рішення суду подається саме відповідачем. Передумовою для можливості застосування повороту виконання судових рішень, є одержання позивачем майна/коштів внаслідок застосування процедури виконання судового рішення, а виконане рішення суду скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.
Також, аналіз наведеної норми надає суду апеляційної підстави для висновку, що правила статті 380 Кодексу адміністративного судочинства України не застосовуються до випадків повернення коштів, стягнутих в порядку реалізації Закону України «Про виконавче провадження», тобто у процесі виконання рішень/постанов суб`єктів владних повноважень.
Судовим розглядом встановлено, що постановою № 180 від 08 березня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП, ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.
13 червня 2025 року державним виконавцем Олександрійського ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 78359641 з примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08 березня 2025 року № 180 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 34000,00 грн, також постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 3400,00 грн. 
Для забезпечення виконання було накладено арешт всі кошти боржника, які знаходяться в установах банків, та 08 жовтня 2025 року на рахунок органу ДВС надійшла сума коштів, необхідна для задоволення вимог стягувача, стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, у зв`язку з чим постановою від 09 жовтня 2025 року державним виконавцем знято арешт з коштів ОСОБА_1 09 жовтня 2025 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з його повним фактичним виконанням.
Тобто, кошти з ОСОБА_1 стягнуто на підставі реалізації державним виконавцем повноважень у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».
В подальшому рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2025 року у справі 398/3841/25 адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник – адвокат Семенова О.В., до ІНФОРМАЦІЯ_2 задоволено. Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 180 від 08 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП скасовано. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрито.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що у даній справі заявником ставиться питання про повернення коштів, сплачених ним на виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка вже після сплати (стягнення) штрафу була скасована рішенням суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21 дійшла висновку, що після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі статтею 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (див., наприклад, постанови від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі N 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 1 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109)).
Таким чином, після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу, кошти, які були стягнуті з позивача як з платника на виконання цієї постанови, знаходяться у Державному бюджеті України без достатніх правових підстав, то повернення таких коштів платником стосується захисту його майнових прав та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства на підставі ст. 1212 ЦК України.
Вказані висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 05.03.2025 в справі № 640/16646/21.
Резюмуючи зазначене вище, колегія суддів висновує, що після визнання протиправною та скасування судом постанови № 180 від 08 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, позивач згідно зі статтею 1212 ЦК має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що про неможливість застосування до спірних правовідносин повороту виконання судового рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров 

суддя О.В. Головко