Справа № 752/6802/23 
Провадження № 2/752/276/26

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

28 травня 2026 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Лісненка А.А.
у місті Києві, в приміщенні суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савенко Ірини Вікторівни, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування рішення державного реєстратора, визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання договору поділу нерухомого майна недійсним,
встановив:
05.04.2023 року адвокат Олекса Л.А., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про скасування рішення державного реєстратора, визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання договору поділу нерухомого майна недійсним до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савенко І.В., треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог, представником позивачки зазначено, що ОСОБА_1 з 2003 року проживає в житловому буд. АДРЕСА_1 з чоловіком ОСОБА_5 та дітьми ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . 
Позивачка є дружиною ОСОБА_5 , який є онуком ОСОБА_9 , 1917 року народження, який за життя володів житловим будинком АДРЕСА_1 . ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав за зазначеною вище адресою приблизно з 1965 року.
Назва вулиці Марії Боровиченко в 30-ті роки 20 ст. - АДРЕСА_2 .
Відповідно до архівних копій книг податкового обліку фінансового відділу виконкому Московської районної ради депутатів трудящих м. Києва за 1966-1968 роки, виданих Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією, ОСОБА_9 1917 року народження значиться в даний період як домовласник житлового будинку по АДРЕСА_1 , а також, як особа, яка сплачувала податок з будівель та земельну ренту за вказані об`єкти нерухомого майна. Аналогічні відомості наявні про сплату податків ОСОБА_9 , як домовласником домоволодіння за 1975-1977 роки.
За даними копії інвентаризаційної справи № 11682/389 на домоволодіння АДРЕСА_3 на території зазначеного домоволодіння існувало два житлових будинки під літ. «А» та літ. «Б».
Поповерховий план будівель, належних до вказаного домоволодіння, розроблявся окремо для житлового будинку під літ. «А» в 1979 році та для житлового будинку під літ. «Б» в 1975 році. Тобто, на території домоволодіння АДРЕСА_1 вже на той час існувало два житлові будинки.
Відповідно до даних технічного паспорту на жилий будинок (домоволодіння) від 19.10.2001 року, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації, на території домоволодіння по АДРЕСА_1 розміщено два житлові будинки під літ. «А» та під літ. «Б». В розділі ІV «Оцінка всіх будівель та споруд домовласника» роком побудови будинку під літ. «А» зазначено 1965 рік.
Ухвалою Народного суду Кагановичського району м. Києва від 10.01.1952 року, визнано встановленим факт належності на праві особистої власності громадянці ОСОБА_10 домоволодіння по АДРЕСА_4 . Києва в 1955 році на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 05.07.1955 року № 857 «Про перейменування вулиць м. Києва» (п. 585) перейменовано в Ягідний, який зараз перетинається з АДРЕСА_1 . Дана «подвійність» адреси викликана змінами в конфігурації вулиць протягом кількох десятиліть з 1950-х років.
Відповідно до відомостей з по господарської книги по домоволодінню АДРЕСА_1 , в розділі І зазначено, що адреса «пере заявлена» з АДРЕСА_5 на АДРЕСА_1 (назва вулиці з 1953 по 1963 роки, згодом АДРЕСА_1 ). ОСОБА_9 зазначений, як домовласник.
Розділ ІІІ зазначеної по господарської книги містить відомості про проживання за зазначеною вище адресою доньок ОСОБА_9 - ОСОБА_11 , 1947 року народження (змінено прізвище на ОСОБА_2 ) та ОСОБА_12 , 1955 року народження (змінено прізвище на ОСОБА_13 ).
В той час діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу від 31.01.1966 року, станом на 1966-1968 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу проводили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.
По АДРЕСА_1 зафіксовано саме домоволодіння та в матеріалах інвентаризації виділено два окремі житлові будинки під літ. «А» та літ. «Б».
При цьому, матеріали технічної інвентаризації містять запис про те, що власником будинку АДРЕСА_1 під літ. «Б» була ОСОБА_3 , яка є спадкоємицею ОСОБА_14 та користувачем будинку АДРЕСА_1 під літ. «А» була ОСОБА_2 , спадкоємиця ОСОБА_9 .
Відповідно до зведеного оціночного акту по домоволодінню АДРЕСА_1 , власником домоволодіння АДРЕСА_1 зазначено ОСОБА_9 та ОСОБА_14 (дружину брата ОСОБА_9 , спадкоємицею якої є ОСОБА_3 ).
Матеріалими інвентаризаційної справи № 11682/389, оформленої Київським міським бюро технічної інвентаризації виконкому Київської міської ради депутатів трудящих підтверджується визнання уповноваженими органами права власності ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , спадкоємицею якої є ОСОБА_3 , яка на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.01.1995 року отримала в спадщину наступне майно - дерев`яний житловий будинок, позначений на плані літ. «Б», житловою площею 26, 4 кв.м., а також наступні побутові споруди: вбиральні під літ. «В», «Е», сарай під літ. «Г», «Д», погреб під літ. «Ж», «З», споруди.
В той же час, житловий будинок під літ. «А», жит. прибудова під літ. «А1», прибудова під літ. «а», прибудови під літ. «а1», «а2», сарай під літ. «К», навіси під літ. «Л», «М», вбиральня під літ. «Р», належали до частини домоволодіння, що належала ОСОБА_9 . Зазначена схема розподілу домоволодіння була погоджена підписами відповідачів.
Тобто, на території домоволодіння АДРЕСА_1 , десятиліттями існувало два будинки - під літ. «А» та під літ. «Б». 
ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право на спадщину отримала лише будинок під літ. «Б», оскільки будинок під літ. «А» не згадується в переліку спадкового майна у зазначеному вище свідоцтві. 
Крім того, ОСОБА_3 не могла набути право власності на спадкове майно ОСОБА_9 , оскільки вона не була спадкоємицею ОСОБА_9 , а є спадкоємицею ОСОБА_14 .
Всупереч зазначеному вище, не маючи законних підстав, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Савенко І.В., як державний реєстратор прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31915825 від 18.10.2016 року 16:33:45 та зареєструвала за відповідачем ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 4-557 виданого 17.01.1995 року Другою Київською державною нотаріальною конторою, право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 в складі: житловий будинок літ. «А» загальною площею 103, 00 кв.м., житловою площею 50, 00 кв.м.; житловий будинок літ. «Б» загальною площею 40, 2 кв.м., житловою площею 26, 4 кв.м., об`єкт (загальною площею (кв.м.): 143, 2, житлова площа (кв.м.): 76, 4); жит. прибудову літ. «А1»; прибудова літ. «а»; прибудова літ. «а1»; прибудова літ. «а2»; прибудова літ. «б»; тамбур літ. «б1»; вбиральня літ. «В»; сарай літ. «Д»; прибудова літ. «д»; погріб літ. «Ж»; погріб літ. «З»; сарай літ. «К»; навіс літ. Л»; навіс літ. «М»; вбиральня літ. «Р»; споруди 1-4, І-ІV.
На підставі зазначеного вище протиправного рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис про право власності ОСОБА_3 16953469, дата, час державної реєстрації: 11.10.2016 19:09:54.
Подальше відчуження житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 . ОСОБА_2 здійснювалось на підставі набутого права власності ОСОБА_3 на такий будинок, що виникло на підставі рішення 16953469, як і поділ зазначеного житлового будинку 05.04.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі договору поділу житлового будинку в натурі, що є спільною частковою власністю, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дідович І.В. та зареєстровано в реєстрі за № 310.
Фактично, приватним нотаріусом було прийнято рішення про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на частину нерухомого майна, яке відсутнє у свідоцтві про право на спадщину, на підставі якого, власне, було прийнято рішення про державну реєстрацію.
Відповідно, оскільки зазначене вище рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на частину нерухомого майна є незаконним, укладені на його підставі договори купівлі-продажу частини житлового будинку та поділу житлового будинку в натурі, як похідна вимога, підлягають визнанню недійсними.
Просила скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дідович (Савенко) І.В. як державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31915825 від 18.10.2016 року 16:33:45, запис про право власності 16953469, дата, час державної реєстрації: 11.10.2016 року 19:09:54 з припиненням відповідного права власності; визнати недійсним договір купівлі-продажу частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дідович (Савенко) І.В. за реєстровим № 830 22.12.2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та договір поділу житлового будинку по АДРЕСА_1 у натурі, що є спільною частковою власністю, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дідович (Савенко) І.В. за реєстровим № 310 05.04.2017 року; скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дідович (Савенко) І.В. як державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33110816 від 22.12.2016 19:17:29, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , номер запису про право власності/довірчої власності: 18230790, дата, час державної реєстрації: 22.12.2016 19:10:05, прийняте на підставі вищезгаданого договору купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_6 від 22.12.2016 року з припиненням відповідного права власності; скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дідович (Савенко) І.В. як державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, (з відкриттям розділу) індексний номер рішення: 56701524 від 19.02.2021 09:59:00, номер відомостей про речове право: 40630355, дата, час державної реєстрації: 17.02.2021 12:35:28, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 2294841980000 (житловий будинок літ. Б по АДРЕСА_1 та споруди) - з припиненням відповідного права власності; скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дідович (Савенко) І.В. як державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, (з відкриттям розділу) індексний номер рішення: 55936527 від 25.12.2020 10:21:48, дата, час державної реєстрації: 22.12.2020 18:01:25, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 2259499780000 (житловий будинок літ. А по АДРЕСА_1 та споруди) з припиненням відповідного права власності; стягнути з відповідачів солідарно суму витрат на професійну правничу допомогу та сплачений судовий збір.

07.04.2023 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Колдіною О.О. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
05.10.2023 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про витребування доказів.
У зв`язку з Рішенням Вищої ради правосуддя № 1074/0/15-23 від 21.11.2023 року ОСОБА_15 звільнено з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва.
На підставі п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу у Голосіївському районному суді м. Києва керівником апарату Голосіївського районного суду міста Києва видано розпорядження № 1238 від 15.12.2023 року про призначення повторного автоматизованого розподілу цивільної справи № 752/6802/23, провадження № 2/752/4466/23.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справ у Голосіївському районному суді м. Києва, 18.12.2023 року справа № 752/6802/23, провадження № 2/752/4466/23 передана до провадження судді Плахотнюк К.Г.
01.01.2024 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

08.05.2023 року відповідачка ОСОБА_2 подала до суду відзив на позов, відповідно до змісту якого заперечувала проти заявлених вимог, зазначивши, що позивачем не надано суду доказів того, що житловий будинок під літерою АДРЕСА_1 належав ОСОБА_9 . Крім того, ОСОБА_1 не є належною позивачкою у справі, оскільки жодні права останні не порушені внаслідок укладення оскаржуваних договорів. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Інші відповідачі та треті особи не скористалися правом подачі відзиву та пояснень на позов.

08.07.2025 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні сторони відсутні.
Представниця позивачки подала заяву про завершення розгляду справи за її та ОСОБА_1 відсутності, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили позов задовольнити.
Представниця відповідачки ОСОБА_2 просила завершувати розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що заявлені позовні вимоги не визнають у повному обсязі, просять відмовити у задоволенні позову.
Інші відповідачі та треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися.

Врахувавши думку представників позивачки ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 22.12.2016 року між ОСОБА_3 , як продавцем, та ОСОБА_2 , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дідович І.В. за реєстровим номером 830, за змістом п. 1 якого продавець ОСОБА_3 передає у власність (продає), а покупець ОСОБА_2 приймає у власність (купує) одну другу частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа будинку становить 143, 2 кв.м., житлова - 76, 4 кв.м. (а.с.52-53 тому №1).
Зі змісту п. 2 договору купівлі-продажу вбачається, що житловий будинок належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою київською державною нотаріальною конторою 17.01.1995 року. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.10.2016 року за № 16953469. 
Того ж дня, 22.12.2016 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дідович І.В. проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.12.2016 року № 76711022.(а,с. 19-21 тому №1).
05.04.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дідович І.В. посвідчено договір про поділ житлового будинку в натурі, що є спільною частковою власністю, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , за умовами п. 1 якого сторони, як співвласники житлового будинку, домовились про поділ у натурі належного їм на праві спільної часткової власності житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , наступним чином: ОСОБА_3 переходить в особисту приватну власність: житловий будинок під літерою «Б», до складу якого входять житлові приміщення № № 2, 3, площею 26, 4 кв.м., допоміжні приміщення № № 1, 4, площею 13, 8 кв.м., вбиральна літ. «В», сарай літ. «Д», погріб літ. «Ж», що знаходяться у фактичному володіння та користуванні ОСОБА_3 ; ОСОБА_2 переходить в особисту приватну власність: житловий будинок літ. «А», до складу якого входять житлові приміщення кв. АДРЕСА_7 , площею 24, 3 кв.м., допоміжні приміщення № №1, 2, 3, площею 25, 3 кв.м., житлові приміщення кв. 2 № № 4, АДРЕСА_8 , площею 25, 7 кв.в., допоміжні приміщення № № 1, 2, 3, 6, площею 27, 7 кв.м., погріб літ. «З», сарай літ. «К», навіс літ. «Л», навіс літ. «М», вбиральня літ. «Р», що знаходяться у фактичному володіння та користуванні ОСОБА_2 (а.с.а.с.54 тому №1).
Звертаючись до суду з позовом, представниця позивачка посилалася на те, що дії приватного нотаріуса, як державного реєстратора є незаконними, оскільки у свідоцтві про право на спадщину, що стало підставою для вчинення відповідних реєстраційних дій та посвідчення оскаржуваних договорів відсутній будинок під літ. А, жит. прибудова під літ. «А1», прибудова під літ. «а», прибудови під літ. «а1», «а2», сарай під літ. «К», навіси під літ. «Л», «М», вбиральня під літ. «Р». Зазначені частини домоволодіння належали ОСОБА_9 . ОСОБА_1 з 2003 року проживає в житловому буд. АДРЕСА_1 з чоловіком ОСОБА_5 та дітьми ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . Позивачка є дружиною ОСОБА_5 , який є онуком ОСОБА_9 , 1917 року народження, який за життя володів житловим будинком АДРЕСА_1 . ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав за зазначеною вище адресою приблизно з 1965 року.
За даними по господарської книги, ОСОБА_9 мав двох доньок - ОСОБА_11 , 1947 року народження (змінено прізвище на ОСОБА_2 ) та ОСОБА_12 , 1955 року народження (змінено прізвище на ОСОБА_13 ). Остання є матір`ю чоловіка позивачки.(а.с.27-66 тому №1).
З приводу домоволодіння АДРЕСА_1 в провадженні суду було декілька справ, за якими ухвалено рішення, що набрали законної сили. 
Так, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на частину житлового будинку, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.05.2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23.11.2021 року, відмовлено у задоволенні позову з тих підстав, що позивачка не довела порушення її прав щодо права на спадкування частини будинку, оскільки таке право у неї існує за умови прийняття спадщини її батьком після смерті його матері, що у даній справі стороною позивача належними доказами доведено не було. Також ОСОБА_4 не довела той факт, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, у строки, встановлені для прийняття спадщини до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. (а.с.100-118 тому №1)
У справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 (який є чоловіком позивачки), третя особа ОСОБА_3 про виселення без надання іншого житлового приміщення, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17.10.2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 15.02.2023 року, частково задоволено позовні вимоги, виселено ОСОБА_5 з частини будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у нього права на проживання у спірному будинку. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_5 має інше місце проживання за адресою: АДРЕСА_9 . (а.с.128-132 тому №1)
Предметом розгляду суду була також справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_5 про визнання права користування житловим приміщенням. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від від 27.07.2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 31.01.2024 року, позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення. Відмовляючи в позові ОСОБА_1 про визнання права користування житловим приміщенням, суд виходив із того, що під час розгляду даної справи не було встановлено, що позивачка на законних підставах, з дозволу власника будинку проживає в спірному будинку та відповідно набула право користування цим житлом. (а.с.214-232 тому №1).
Судом також встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 27.10.2020 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дідович І.В. про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на частку майна в позові відмовлено. (а.с.124-127 тому №1).
За правилами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність чи відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення або захисту в обраний спосіб.
Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
У справі, що розглядається, позивачкою не доведено, що відповідачами порушено її права щодо домоволодіння АДРЕСА_1 , внаслідок укладення оспорюваних договорів та здійснення реєстраційних дій приватним нотаріусом, оскільки позивачка не має жодних прав щодо зазначеного домоволодіння.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
З огляду на викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савенко І.В., треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування рішення державного реєстратора, визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання договору поділу нерухомого майна недійсним, не підлягають задоволенню судом.
За правилами ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,  
ухвалив:
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савенко Ірини Вікторівни, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування рішення державного реєстратора, визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання договору поділу нерухомого майна недійсним, залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Плахотнюк К.Г.